Справа № 134/491/26
2/134/445/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
20 травня 2026 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області в складі
головуючої судді Швець Л.В.,
при секретарі судового засідання Томашенко О.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному проваджені з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду селища Крижопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

23 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» через систему «Електронний суд» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 82656593 від 22.02.2022 року у розмірі 20144,00 грн, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи – 2662,40 грн судового збору, 5500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 22.02.2022 року укладено Кредитний договір № 82656593. Кредитодавець передає Одноразовий ідентифікатор Клієнту засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його Інформаційно-телекомунікаційній системі (вказаний в Особистому кабінеті Клієнта), в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому СМС-повідомлення за номером телефону, вказаним Клієнтом під час заповнення Заявки. За даним кредитним договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, в розмірі визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Таким чином, Відповідач уклав Кредитний договір № 82656593 від 22.02.2022 року із ТОВ «ФК «Ірбіс» (ЄДРПОУ: 42427514) та Відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6800 грн.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» (ЄДРПОУ: 42427514) та ТОВ «ФК «Позика» (ЄДРПОУ: 39493634), відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №01092025/1. Згідно даного Договору факторингу 01.09.2025 року відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 82656593 від 22.02.2022 року. Відповідно до Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «Позика») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 20144 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6800 грн; заборгованість за відсотками становить 13344 грн; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Фінансова компанія «Позика», яке просить суд стягнути дану заборгованість з відповідача, а також судові витрати.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
22 квітня 2026 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду 27 квітня 2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
14 травня 2026 року від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшли витребувані докази.
Сторони в судове засідання 20 травня 2026 року не з`явилися.
Представник позивача в позовній заяві зазначив про слухання справи у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідач повідомлялася на адресу, яка вказана в позовній заяві та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що є належним повідомленням відповідача.
Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 20 травня 2026 року вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 22.02.2022 року укладено Договір про надання фінансового кредиту № 82656593. 
Відповідно до 1.1 - 1.8 договору, товариство шляхом розміщення документу «Договір про надання фінансового кредиту № 82656593 від 22.02.2022 року» направляє пропозицію укласти договір відповідно до ст. 634 ЦК України, ст. 10, 11 Закону України «про електронну комерцію»; пропозиція набирає чинності з 22 лютого 2022 року та діє до 23 годин 59 хвилин 23 травня 2022 року. Особою, якій адресована пропозиція, є ОСОБА_1 . Прийняти (акцептувати) пропозицію може лише клієнт, що подав заявку на кредит. До акцептування пропозиції клієнт зобов`язаний ознайомитися з умовами пропозиції, умовами договору та правилами, якщо клієнт не згодний з умовами договору, правилами та/або вважає умови договору, правил такими, що є явно обтяжливими для клієнта, клієнт не має права вчиняти дії, спрямовані на укладення та виконання договору. Після акцептування клієнтом пропозиції, всі умови договору є обов`язковими для товариства і клієнта. Клієнт акцептує пропозицію в цілому. Договір вважається укладеним з моменту одержання товариством відповіді про прийняття (акцепту) пропозиції в порядку (що є невід`ємною частиною договору). Відповідь клієнта про прийняття (акцепт) пропозиції надається шляхом надсилання електронного повідомлення товариству, підписаного у відповідності до Закону України "Про електронну комерцію" електронним підписом одноразовим ідентифікатором. При цьому одноразовий ідентифікатор передається товариством як суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір. Клієнту (іншій стороні електронного правочину) у текстовому повідомленні засобом рухомого (мобільного) зв`язку на зазначений (на момент направлення пропозиції) клієнтом у своєму особистому кабінеті/у системі номер мобільного телефону (телефону мобільного (рухомого) зв`язку), та додається (приєднується до електронного повідомлення від клієнта як особи, яка прийняла пропозицію.
Відповідно до умов Договору Товариство надає Кредит Клієнту у розмірі 6800 гривень 00 копійок, з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 цього Договору, а Клієнт зобов`язується повернути Кредит та сплатити передбачені цим Договором проценти у строки та на умовах даного Договору. При цьому, Клієнт може скористуватись Пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах, визначених в п.п. 3.2.1, 3.2.2. п.3.2. цього Договору: пункт 3.2.1 Договору передбачає пільговий період - строк кредитування 30 календарних днів з 22.02.2022 року по 24.03.2022 рік - пільгова процентна ставка (знижка) 2.6%; п. 3.2.2. Договору передбачено- стандартний період – строк кредитування 60 календарних днів з 25.03.2022року по 23.05.2022 рік - стандартна процента ставка 3%.
Згідно п. 4.1. Договору Видача (надання) Товариством Кредиту Клієнту за цим Договором проводиться протягом трьох операційних банківських дні з моменту укладення цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені Клієнтом у Особистому кабінеті, та, яка визначена Клієнтом у якості Основної платіжної картки. 
Клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 23.05.2022 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства (пункт 4.2 Договору).
Своїм підписом на договорі відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилася з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплатити процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Договір № 82656593 від 22.02.2022 року підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 966013, що відправлений ОСОБА_1 на номер телефону – НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою про ідентифікацію клієнта від 01.09.2025 року, яка складена ТОВ «ФК «Ірбіс».
Позичальнику надано кредит у розмірі – 6800,00 грн, строком на 90 днів. Дата повернення (виплати) кредиту – 23.05.2022 року. Факт наданні кредиту підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 21.10.2025 року за № 3152_251021115016, в якому зазначено про успішно перераховані кошти в розмірі 6800,00 гривень 22.02.2022 року на платіжну картку клієнта НОМЕР_2 . Даний факт підтверджується і інформацією, яка надана АТ КБ «ПриватБанк». Згідно якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в банку емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) та 22.02.2022 року на даний рахунок зараховано переказ в сумі 6800,00 грн, що підтверджено і випискою по рахунку.
Відповідно до розрахунку заборгованості в ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 20144,00 грн, з яких: 6800 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 13344,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Як вбачається із даного розрахунку ОСОБА_1 частково сплатила кошти в загальній сумі 3200,00 грн 07.09.2022 року, 30.09.2022 року, 30.10.2022 року 08.12.2022 року, з яких Товариством погашено частково відсотки за користування кредитом, що відповідає вимогам п. 4.7 Договору.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до статті 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання 1) електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Як вбачається кредитний договір № 82656593 від 22.02.2022 року, додаток № 1 до нього підписані одноразовим ідентифікатором 966013.
Щодо переходу до нового кредитора ТОВ «Фінансова Компанія «Позика» прав первісного кредитора у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне.
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст. ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Згідно з ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, судом встановлено, що 01 вересня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Позика» уклали договір факторингу № 01092025/01 про відступлення прав вимоги. Згідно цього договору ТОВ «Фінансова Компанія «Позика» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «Ірбіс»» включно і до відповідача  ОСОБА_1  за кредитним договором № 82656593 від 22.02.2022 року, що підтверджується: самим Договором факторингу № 01092025/01 від 01 вересня 2025 року; платіжною інструкцією 6054383 від 02.09.2025 року про оплату суми фінансування згідно з Договором факторингу № 01092025/01 від 01 вересня 2025 року; Актом приймання передачі реєстру боржників від 01 вересня 2025 року за Договором факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 року; витягом з реєстру боржників від 01.09.2025 року (Додаток №1) до Договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 року, де зазначена ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , номер кредитного договору 82656593 від 22.02.2022 року, сума боргу – 20144,00 грн.
Вищезазначені докази, надані позивачем в підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора до нього, суд визнає достатніми та обґрунтованими, та приходить до висновку, що позивач правомірно набув права вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язання за Кредитним договором № 82656593 від 22.02.2022 року.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищезазначені норми, основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість. Водночас, кредитний договір не може змінюватись в односторонньому порядку, і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування.
Згідно вимог частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Із доказів наданими позивачем судом встановлено, що 22.02.2022 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та  ОСОБА_1  був укладений договір про надання фінансового кредиту № 82656593 та надано кредит на суму 6800,00 грн строком на 90 днів. Позивач набув право вимоги до відповідача.  ОСОБА_1 належним чином не виконала своє зобов`язання, не повернула тіло кредиту повністю та вчасно, в результаті чого виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6800,00 грн. Разом з тим договором були передбачені відсотки на прострочену частину основного боргу, які становлять заборгованість за сумою відсотків 13344,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить перед позивачем 20144,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий позивачем та здійснений первісним кредитором із врахуванням сум оплати відповідачем та відповідає умовам кредитного договору, які є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договору про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін (договір укладено в електронній формі, а саме процентній ставці за користування кредитними коштами та розрахунок заборгованості за процентами здійснений у межах строку на який надавався кредит. Про умови договору відповідач була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами).
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй банком кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості.
Таким чином між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, відсотків за користування кредитом, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з порушенням строків виконання грошового зобов`язання.
З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, враховуючи, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором № 82656593 від 22.02.2022 року в розмірі 20144,00 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 2662,40 грн, сплачений ним за подання заяви до суду та 5500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 39493634/01 від 02 січня 2026 року, додаткову угоду № 82656593 від 16.02.2026 року до договору про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02 січня 2026 року, детальний опис виконаних робіт, акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16 лютого 2026 року на суму 5500,00 грн.
Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).
Подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, суд дійшов переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на типовість позовів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а тому заявлений позивачем розмір судових витрат, понесених в суді, підлягає зменшенню до 4 000,00 грн, що є співмірним із складністю даної справи та виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 82656593 від 03 березня 2026 року.
Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (20144 гривень), відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2662,40 грн (3328 х 0,8); витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.
Керуючись ст. ст.525-527, 530, 625, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», (код ЄДРПОУ 39493634) - заборгованість за кредитним договором № 82656593 від 22.02.2022 року у розмірі 20144 (двадцять тисяч сто сорок чотири) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», (код ЄДРПОУ 39493634) - понесені позивачем судові витрати в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», місцезнаходження: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, Київської області, код ЄДРПОУ - 39493634.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП  НОМЕР_3 , остання відома зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя