ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26 червня 2026 року	Справа №: 695/1667/26	

Номер провадження 3/695/842/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2026 року	м. Золотоноша	

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , військовий квиток НОМЕР_3 , сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
16 квітня 2026 року близько 10.00 командир екіпажу БПАК взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів військової частини НОМЕР_4 сержант ОСОБА_1 , змінився із добового наряду військової частини НОМЕР_1 , в який він заступав як черговий по їдальні, та прибув до приміщення казарми №1, яка розташована та території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). О 12:10 старший лейтенант ОСОБА_2 та молодший сержант ОСОБА_3 перебували біля казарми №1 і побачили, що сержант ОСОБА_1 вийшов із приміщення туалету, що розташований на території військової частини НОМЕР_1 біля казарми №1, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, блідість шкіри, загальмованість, байдужість, сонливість, порушення координації, незграбність, тремор кінцівок, знижена реакція на зовнішні подразники. Зазначений військовослужбовець був доставлений старшим лейтенантом ОСОБА_2 та штаб-сержантом ОСОБА_4 до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , де черговим медиком військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_5 було проведено первинний медичний огляд сержанта ОСОБА_1 та підтверджено наявність зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння. У зв`язку із цим командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення про направлення вказаного військовослужбовця до КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
В медичному пункті військової частини НОМЕР_1 було видано відповідне направлення за № 6 від 16.04.2026 року, і сержант ОСОБА_1 в супроводі старшого лейтенанта ОСОБА_2 , штаб-сержанта ОСОБА_4 та молодшого сержанта ОСОБА_3 16.04.2026 року о 14:00 був доставлений до КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», де сержант ОСОБА_1 в присутності старшого лейтенанта ОСОБА_2 , штаб-сержанта ОСОБА_4 та молодшого сержанта ОСОБА_3 категорично відмовився від проходження медичного огляду у повному обсязі, що було зафіксовано у висновку щодо результатів медичного огляду № 244 від 16.04.2026 року, виданого КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради».
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні ведений воєнний стан із 05 годин та 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошена та проводиться загальна мобілізація. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 64/202 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України почав діяти воєнний стан та почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які регламентують порядок проходження військової служби, військовослужбовці виконують обов`язки військової служби цілодобово, окрім випадків, відповідно до яких військовослужбовці тимчасово звільняються від виконання обов`язків військової служби (відпустка, тощо).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.
Відповідно до ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Відповідно до ст. 1,5 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172-20 КУпАП розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, віднесене до адміністративних правопорушень. Дії, як передбачені частинами першою або другою статті 172-20 КУпАП, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду підпадають під санкції ч. З ст. 172-20 КУпАП.
У той же час, сержант ОСОБА_1 зазначені вимоги Закону проігнорував, та 16 квітня 2026 року перебував на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) з ознаками наркотичного сп`яніння і відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Це підтверджується показами свідків - старшого лейтенанта ОСОБА_2 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , молодшого сержанта ОСОБА_3 , сержанта ОСОБА_5 та медичним висновком №244 від 16.04.2026 року, виданим КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради».
Таким чином, сержант ОСОБА_1 16.04.2026 року внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідального ставлення до виконання покладених на нього обов`язків військової служби заподіяв шкоду охоронюваним законом інтересам військової служби, яка виявилась у підриві бойової готовності підрозділу, поданням негативного прикладу для інших військовослужбовців та порушенні військової дисципліни, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду).
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та вказав, що не перебував в стані наркотичного сп`яніння, відмовився проходити огляд, так як не довіряв даним особам. 
У судовому засіданні 23.04.2026 свідок ОСОБА_2 пояснив, що 16.04.2026 р. ним було виявлено на території військової частини сержанта ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (заторможеність, розширені зіниці). Він викликав сержанта ОСОБА_4 щоб супроводити ОСОБА_6 до медчастини. Медик ОСОБА_5 вказала про ймовірне перебування сержанта ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 було надано направлення до КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер». Сержанта ОСОБА_1 було доставлено в диспансер, де він відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що було складено медичний висновок.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 23.04.2026 надав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_2 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 23.04.2026 р. вказав, що являється штаб-сержантом, 16.04.2026 р. перебував у казармі. Старший лейтенант ОСОБА_2 наказав відвести ОСОБА_1 в медчастину, а потім в наркодиспансер в м.Черкаси на огляд, оскільки останній мав ознаки наркотичного сп`яніння.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 23.04.2026 вказала, що вона являється санітарним інструктором медичного пункту у військовій частині. 16.04.2026 перебувала в наряді, коли до неї привели сержанта ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння: заторможена свідомість, блідість шкіри, тремор рук, дезорієнтація в просторі. У зв`язку з цим, було видано направлення на огляд у диспансер м. Черкаси. 
Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 3 ст.172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, вчинене в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан, а від 24 лютого 2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 64/202 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України почав діяти воєнний стан, який триває й на даний час.
Відповідно до ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Згідно вимог ч. 5 ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді та підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: протоколом 1402 №6 про військове адміністративне правопорушення від 16.04.2026; рапортом заступника командира батареї з психологічної підтримки персоналу зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_7 від 16.04.2026; направленням №6 на огляд військовослужбовця ОСОБА_1 до КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» 16.04.2026; письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 від 16.04.2026; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції № 244 від 16.04.2026 з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння.
ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією військового квитка НОМЕР_3 .
Судом перевірено та встановлено, що військовослужбовець (сержант) ОСОБА_1 був виявлений на території тимчасової дислокації військової частини з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, блідість шкіри, загальмованість, тремор кінцівок рук, знижена реакція) та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в умовах особливого періоду.
Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.
Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та вину його у вчиненому доведено поза розумним сумнівом.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.
Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.
У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст. 172-20 КУпАП кваліфіковані вірно, оскільки останній, будучи військовослужбовцем перебував на території військової частини з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в умовах особливого періоду, чим порушив вимоги ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який являється військовослужбовцем, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не виявлено. 
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, майнового стану, ступеню вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у вигляді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Підстав для накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд не вбачає.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 172-20, 266-1, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 5 Закону України «Про судовий збір», –
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя      Бойко Н.В.