Єдиний унікальний номер №943/643/26 
Провадження №3/943/280/2026 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року 

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Золочівського РВП ГУ НП України у Львівській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, місце навчання чи праці не встановлено, жителя АДРЕСА_1 
за ст. 130 ч.1, ст. 126 ч.2 КпАП України, - 

встановив:
На розгляд Буського районного суду Львівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 607680 від 06.03.2026 року, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, справі присвоєно ЄУН № 943/643/26. 
Відповідно до протоколу 06.03.2026 року о 13 год. 34 хв. в с. Старий Милятин по вул. Богдана Хмельницького, 1 Золочівського району ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом TEKKEN 250 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі КНП «Буська ЦРЛ» відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, на розгляд Буського районного суду Львівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 607668 від 06.03.2026 року, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, справі присвоєно ЄУН №943/644/26.
Відповідно до протоколу 06.03.2026 року о 13 год. 00 хв., с. Старий Милятин, по вул.Богдана Хмельницького, 1, Золочівський район Львівської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом марки TEKKEN д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії та керував даним транспортним засобом без шолома та не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1.А ПДР – керування ТЗ особою яка не має права керування таким ТЗ. 
Постановою суду від 22.05.2026 року дані справи об`єднані в одне провадження, а об`єднаній справі присвоєно № 943/643/26.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, водночас забезпечив явку свого захисника адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича. 
Захисник вину свого підзахисного заперечував, просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. Наголосив, що, як вбачається з відеозапису із нагрудної камери поліцейського, зупинка транспортного засобу відбулася на підставі того, що водій та пасажир їхали без мотошоломів. Із візуального огляду водія, поліцейські ніби встановили, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, та запропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. При цьому жодних ознак сп`яніння не назвали, як і не виявили, порядку проходження огляду не роз`яснили. Після пропозиції працівників поліції продути газоаналізатор «Драгер», водій ОСОБА_1 погодився та продув газоаналізатор «Драгер», який показав результат у 0.00 проміле. Після цього працівники поліції, безпідставно, допустили думку, що ОСОБА_1 ніби перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Викладене підтверджує те, що працівники поліції не могли встановити жодних об`єктивних ознак перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Всі їхні думки та допущення не знайшли жодного логічного підтвердження, що зафіксовано на відеозаписі нагрудного реєстратора працівників поліції. Працівник поліції пропонує «ще раз» проїхати в лікарню. При цьому, як вбачається з відеозапису працівник поліції не може остаточно вирішити, чи перебуває водій ОСОБА_1 у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Будь-яких підстав для проведення огляду на стан сп`яніння працівник поліції не висловлює, відсутнє роз`яснення таких підстав та порядку проходження огляду. На відеозаписі не відображено ходу та порядку складання протоколу і наданих суду документів. Водію не роз`яснено його прав. Отже, огляд водія на стан сп`яніння проведено з істотними порушеннями норм чинного законодавства. Крім того, зазначає, що на доданому відеозаписі відсутні основні моменти даної справи, та зауважує, що складання протоколу відбулося після завершення відеозапису та даний протокол не був вручений водію ОСОБА_1 . Рапорт працівників поліції, долучений до матеріалів справи містить суперечливу інформацію про підстави зупинки транспортного засобу, підстави проходження огляду на стан сп`яніння, долучений до справи диск з відеозаписом та об`єм такого відеозапису. Суть розмови, зафіксованої на відеозаписі, зводиться до з`ясування обставин належності мотоцикла та керування таким без мотошолома, посвідчення водія і документів. Крім того, ОСОБА_1 є неповнолітнім і в даному випадку працівники поліції зобов`язані були залучити до участі у справі його законного представника. 
Заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За приписами статті 245 КУпАП до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення належить всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
У відповідності до норми статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні особою транспортним засобом у стані сп`яніння, передачі керування особі, яка знаходиться в такому стані або у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений Кодексом України про адміністративні правопорушення, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р. (в подальшому Порядок № 1103).
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
За положеннями частини 3 статті 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Пунктом 2 Розділу І Інструкції передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
За правилами п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Пунктами 12 та 8 Розділу ІІ Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
В силу приписів ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я є обов`язковим у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами такого огляду.
Як вбачається з матеріалів даної справи та долученого до матеріалів відеозапису, працівники поліції розпочали розмову із ОСОБА_1 з приводу керування мотоциклом без мотошолому та документів. Під час цієї розмови працівники поліції не назвали ОСОБА_1 жодних підстав для проведення огляду на стан сп`яніння. Під час такої розмови працівники поліції надають ОСОБА_1 газоаналізатор, який після продування його ОСОБА_1 показує негативний результат. Подальша розмова з ОСОБА_1 зводиться до запитань, чи він не здавав аналізу сечі і пропозиції проїхати в лікарню. Будь-яких очевидних ознак перебування в стані алкоголь ного чи наркотичного сп`яніння працівник поліції не наводить, крім спонукань ОСОБА_1 до проходження огляду. Водночас, під час усієї розмови, що зафіксована на відеозаписі, мова йде про керування мотоциклом без документів і мотошолома та сплату за це відповідного штрафу. На відеозаписі не зафіксовано складання будь-яких документів, вручення таких ОСОБА_1 , відсутні результати алкотестера, а години їх складання, зазначені у документах, перебувають за межами годин, визначених на відеореєстраторі. 
В матеріалах міститься, оформлене працівником поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.03.2026 року, видане о 13 год. 15 хв., що не зафіксовано на відеозаписі. Тобто згідно з направленням ОСОБА_1 направляється на огляд до Буської ЦРЛ, що може свідчити про те, що останній не погодився з проведенням огляду на місці зупинки транспортного засобу, що є передумовою оформлення направлення, водночас, матеріали справи не містять відомостей про причини, з яких водій не був доставлений до медичного закладу.
Суд зауважує, що за принципом «дозволено все, що прямо не заборонено законом» діють виключно суб`єкти приватно-правових відносин, тоді як органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно зі ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 7 Порядку № 1103 поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
В порушення вимог частин 3, 4 ст. 266 КУпАП, а також положень Порядку №1103 та Інструкції, працівники поліції не забезпечили проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що є їх обов`язком, а відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Суд також враховує, що до матеріалів справи долучено записи події, на яких відсутні озвучені працівником поліції підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, а суть розмов зводиться виключно до відповідальності за керування транспортним засобом без мотошолома і документів. 
Таким чином, працівниками правоохоронних органів допущено грубе порушення приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Враховуючи, що у даному випадку представниками правоохоронних органів не виконано імперативних приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП щодо долучення до протоколу матеріалів відеозапису в безперервному режимі та необхідності проведення огляду у присутності двох свідків в разі неможливості застосування засобів відеозапису, то такий огляд є недійсним в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП.
Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд не має права самостійно відшуковувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, він неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Європейський Суд з прав людини в своїх судових рішеннях неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав люди основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України: 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Зважаючи на встановлені вище обставини, вважаю, що в матеріалах даної справи відсутні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою докази чи неспростовані презумпції на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Водночас, щодо відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, слід зазначити, що на долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксований факт керування ОСОБА_1 мотоциклом без мотошолома і без наявності посвідчення водія про право керування таким транспортним засобом. Такий факт не оспорювався ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, не оспорюється і захисником під час розгляду справи. 
Згідно ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 174, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи особу правопорушника, який на момент притягнення до відповідальності є неповнолітнім, до адміністративної відповідальності не притягувався, вважаю, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП доведена, дії за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП кваліфіковані вірно.
Суд також враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є щире розкаяння винного, що зокрема зафіксоване на відеозаписі, вчинення правопорушення неповнолітнім.
Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя -
п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та, відповідно до ст. 24-1 КУпАП, застосувати до нього захід впливу у виді попередження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Б. М. Журибіда