ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20556/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року (суддя О.С. Луніна) у справі № 160/20556/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та скасувати податкову вимогу №0014227-1309-0436 на суму 4495,36 гривень від 08.05.2025 року, Рішення №0014227-1309-0436 Про опис майна у податкову заставу від 08.05.2025 року та податкові вимоги за 2021-2023 роки:
1) від 29.06.2022 №0145764-2409-0403 на суму 563,14 грн;
2) від 30.06.2022 №0433257-24-16-0403 на суму 1482,86 грн;
3) від 15.03.2023 №0024172-2416-0403 на суму 610,07 грн;
4) від 15.03.2023 №0024173-2416-0403 на суму 1606,43 грн;
5) від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UА12040150000015189 на суму 1655,86 грн;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме: здійснити перерахунок суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкти житлової нерухомості, які належать позивачу на праві власності, з урахуванням Рішення Кам`янської міської ради від 02.11.2018 №1223-29/VII та повернути позивачу зайво сплачені кошти.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, був нарахований контролюючим органом позивачу неправомірно, без урахування Додатку 1 “Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки” до рішення 29 сесії Кам`янської міської ради 7 скликання “Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у місті” від 02.11.2018 року №1223-29/VII.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що рішенням Кам`янської міської ради №1223-29/VII від 02.11.2018 року дійсно встановлено пільги з оподаткування об`єктів житлової нерухомості, однак зазначена пільга стосується лише нерухомості, що не перевищує площу 85 кв.м. та в подальшому база оподаткування не розраховується шляхом відіймання вказаних
квадратних метрів від загальної кількості площі, що належить особі.
Судом першої інстанції вказав, що позивач дійшов хибного висновку про застосування невірних розрахунків податковим органом при формуванні податкових рішень, а отже нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є правомірним, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що він не отримував податкові повідомлення-рішення від 29.06.2022 №0145764-2409-0403 на суму 563,14 грн; від 30.06.2022 №0433257-24-16-0403 на суму 1482,86 грн; від 15.03.2023 №0024172-2416-0403 на суму 610,07 грн; від 15.03.2023 №0024173-2416-0403 на суму 1606,43 грн; від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UА12040150000015189 на суму 1655,86 грн. Вважає, що такі рішення контролюючого органу є протиправними, адже контролюючий орган безпідставно нарахував податок на всю площу нерухомості, що суперечить рішенню Кам`янської міської ради від 02.11.2018 року №1223-29/VII. Зауважує, що рішення відповідача про опис майна у податкову заставу та податкова вимога відповідача є незаконними, адже податковий борг у позивача відсутній.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є власником об`єктів житлової нерухомості, а саме:
-квартири, загальною площею 103.6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/4;
-квартири, загальною площею 68,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки – 1/1.
Керуючись п. 266.7 ст. 266 ПКУ платнику сформовані податкові повідомлення – рішення (форма Ф) за 2021 – 2023 роки:
1) Від 29.06.2022 року №0145764-2409-0403 на суму 563,14 грн.;
2) Від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403 на суму 1482,86грн.;
3) Від 15.03.2023 №0024172-2416-0403 на суму 610,07грн.;
4) Від 15.03.2023 №0024173-2416-0403 на суму 1606,43 грн.;
5) Від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189 на суму 1655,86грн.
Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки проводився в автоматизованому режимі за даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України.
Вважаючи протиправними вищевказані рішення контролюючого органу, а також податкову вимогу №0014227-1309-0436 на суму 4495,36 гривень від 08.05.2025 року та рішення №0014227-1309-0436 Про опис майна у податкову заставу від 08.05.2025 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно з пунктом 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.
Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Порядок нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.
Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
За змістом підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Приписами підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком, розмір якого визначається рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості. Відтак встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та є обов`язковими.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивач є власником об`єктів житлової нерухомості, а саме: квартири, загальною площею 103.6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/4; квартири, загальною площею 68,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки – 1/1.
Відповідач керуючись ст. 266 ПКУ сформував позивачу податкові повідомлення – рішення (форма Ф) за 2021 – 2023 роки: 
від 29.06.2022 року №0145764-2409-0403 на суму 563,14 грн.; 
від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403 на суму 1482,86грн.; 
від 15.03.2023 №0024172-2416-0403 на суму 610,07грн.; 
від 15.03.2023 №0024173-2416-0403 на суму 1606,43 грн.; 
від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189 на суму 1655,86грн.
Обчислення суми податку з об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності позивача, контролюючим органом здійснено на загальних підставах згідно підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України. 
Скаржник вважає, що цей розрахунок контролюючого органу є протиправним.
Скаржник зауважує, що контролюючий орган не застосував примітку з додатку №1 до рішення Кам`янської міської ради від 02.11.2018 №1223-29/VІІ «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті».
Колегія суддів дослідила, що у додатку №1 до рішення Кам`янської міської ради від 02.11.2018 №1223-29/VІІ дійсно вказано примітку, яка визначає, що житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб - платників податку, а саме: квартира/квартири, їх частки, незалежно від їх кількості, загальна площа яких сумарно не перевищує 85 кв.м, оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нульовою ставкою. Якщо житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб - платників податку, а саме: квартира/квартири, їх частки, незалежно від їх кількості, загальна площа яких сумарно перевищує 85 кв.м, то таке перевищення оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальних підставах.
В Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).
Згідно з частиною першою статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у справі №280/9089/24 (постанова від 09.10.2025) сформулював такий правовий висновок. Органи місцевого самоврядування (сільські, селищні, міські ради) наділені повноваженнями на встановлення пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних та юридичних осіб щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Така пільга встановлюється з урахуванням мінімального значення загальної площі об`єкта/об`єктів житлової нерухомості та максимального значення загальної площі об`єкта/об`єктів оподаткування, що належать на праві власності платникам податків - фізичним особам, які встановлені у підпунктах 266.4.1, 266.4.3 пункту 266.4 статті 264 ПК України. Способи надання пільги органом місцевого самоврядування конкретизовані в пункті 30.9 статті 30 ПК України, і одним із них є встановлення зниженої (в тому числі, нульової) ставки податку чи збору. Встановлення пільги із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у вигляді нульової ставки в межах допустимої загальної площі не вказує на втручання в базу оподаткування.
Отже, приписи примітки додатку №1 до рішення Кам`янської міської ради від 02.11.2018 №1223-29/VІІ мали бути враховані контролюючим органом при нарахуванні позивачу податку у рішеннях від 29.06.2022 року №0145764-2409-0403; від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403; від 15.03.2023 №0024172-2416-0403; від 15.03.2023 №0024173-2416-0403; від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до приписів примітки додатку №1 до рішення Кам`янської міської ради від 02.11.2018 №1223-29/VІІ, якщо житлова нерухомість у власності фізичної особи сумарно перевищує площу 85 кв.м., то саме перевищення площі оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальних підставах.
У спірному випадку позивач є власником об`єктів житлової нерухомості загальною площею більше 85 кв.м.
Водночас, здійснивши розрахунок суми податку у спірних рішеннях від 29.06.2022 року №0145764-2409-0403 на суму 563,14 грн.; від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403 на суму 1482,86грн.; від 15.03.2023 №0024172-2416-0403 на суму 610,07грн.; від 15.03.2023 №0024173-2416-0403 на суму 1606,43 грн.; від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189 на суму 1655,86грн., контролюючий орган положення примітки додатку №1 до рішення Кам`янської міської ради від 02.11.2018 №1223-29/VІІ не врахував та не виконав, адже здійснив нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачу на загальних підставах стосовно всієї загальної площі об`єктів житлової нерухомості, власником яких є позивач.
За цих обставин, колегія суддів дійшла висновку, що спірні рішення від 29.06.2022 року №0145764-2409-0403; від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403; від 15.03.2023 №0024172-2416-0403; від 15.03.2023 №0024173-2416-0403; від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189 є протиправними та підлягають скасуванню.
Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що контролюючий орган через несплату позивачем грошових зобов`язань, які визначено у рішеннях №0433257-24-16-0403, №0024172-2416-0403, №0024173-2416-0403, №0631070-2416-0403-UA12040150000015189 дійшов висновку про наявність у позивача податкового боргу, у зв`язку із чим контролюючий орган виніс податкову вимогу від 08 травня 2025 року №0014227-1309-0436 стосовно податкового боргу позивача на суму 4495,36 грн.
Також, через наявність такого податкового боргу контролюючий орган прийняв рішення №0014227-1309-0436 від 08.05.2025 року про опис майна у податкову заставу.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Абзац третій пункту 89.3 статті 89 ПК України визначає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Колегія суддів звертає увагу, що наявність у позивача податкового боргу зумовлена несплатою зобов`язань позивачем за рішеннями контролюючого органу №0433257-24-16-0403, №0024172-2416-0403, №0024173-2416-0403, №0631070-2416-0403-UA12040150000015189, які є протиправними та підлягають скасуванню.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що контролюючим органом не підтверджено наявність у позивача податкового боргу станом на 08.05.2025 року, а отже рішення №0014227-1309-0436 від 08.05.2025 року про опис майна у податкову заставу та податкова вимога від 08 травня 2025 року №0014227-1309-0436 є протиправними та підлягають скасуванню.
Апеляційний суд зауважує, що позивач не звертався до контролюючого органу із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, що передбачена ст.43 ПК України, яка регулює питання повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені, а відповідач ще не здійснював перерахунок зобов`язань позивача по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, після скасування спірних податкових повідомлень-рішень. Відтак, право позивача в цій частині не порушено, а отже вимоги щодо зобов`язання контролюючого органу здійснити перерахунок та повернути позивачу зайво сплачені кошти є передчасними та задоволенню не підлягають.
Також, колегія суддів зауважує, що визнання протиправними дії контролюючого органу в спірному випадку не є належним та ефективним способом захисту права, оскільки таке визнання не зможе призвести до відновлення порушеного права.
Керуючись ч.2 ст. 9 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірному випадку є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень відповідача від 29.06.2022 року №0145764-2409-0403, від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403, від 15.03.2023 №0024172-2416-0403, від 15.03.2023 №0024173-2416-0403, від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189; податкової вимоги від 08 травня 2025 року №0014227-1309-0436 та рішення №0014227-1309-0436 від 08.05.2025 року про опис майна у податкову заставу.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір 2422,40 грн. за подання позову та судовий збір у розмірі 3633,60грн. за подання апеляційної скарги.
Отже, згідно ст.139 КАС України наявні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат зі сплати судового збору у загальному розмірі 6056,00 грн.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у справі № 160/20556/25 - скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.06.2022 року №0145764-2409-0403, від 30.06.2022 року №0433257-24-16-0403, від 15.03.2023 №0024172-2416-0403, від 15.03.2023 №0024173-2416-0403, від 16.04.2024 №0631070-2416-0403-UA12040150000015189.
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 08 травня 2025 року №0014227-1309-0436.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0014227-1309-0436 від 08.05.2025 року про опис майна у податкову заставу.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 6056,00 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 22.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров