ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 910/11235/24	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (судді-доповідача) Прядко О.В.,
суддів: Рима Т.Я., Манюка П.Т.,
секретар судового засідання Слободянюк В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" від 20.03.2026 (вх. № 01-05/826/26 від 20.03.2026)
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 (повне рішення складено і підписано 02.03.2026, суддя Пригара Л.І.)
у справі № 910/11235/24
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго"
про визнання недійсними заяв про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 154-25/7715 від 16.08.2024 та № 154-25/8827 від 18.09.2024 (з урахуванням заяви про зміну предмета позову),

за участю представників:
від позивача: Атаманюк В.В.,
від відповідача: Скоблик Х.В., Пеняк І.В.,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи, процесуальні дії в суді першої інстанції.
Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі – ДПЗД "Укрінтеренерго", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" (далі – ПРАТ "Закарпаттяобленерго", відповідач) про визнання недійсною заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 154-25/7715 від 16.08.2024.
Ухвалою від 16.09.2024 Господарський суд міста Києва передав вказану позовну заяву (справу № 910/11235/24) за територіальною підсудністю до Господарського суду Закарпатської області.
Ухвалою від 06.11.2024 Господарський суд Закарпатської області відкрив провадження у справі № 910/11235/24 в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 28.11.2024 Господарський суд Закарпатської області прийняв до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/11235/24 зустрічний позов ПРАТ "Закарпаттяобленерго" до відповідача ДПЗД "Укрінтеренерго" про визнання недійсним п. 16.8 Комерційної пропозиції № 9 від 19.06.2024, яка є додатком № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024, укладеного між ПРАТ "Закарпаттяобленерго" та ДПЗД "Укрінтеренерго", визнання припиненим зобов`язання ПРАТ "Закарпаттяобленерго" щодо сплати вартості спожитої електричної енергії в липні 2024 року за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024 на суму 1 181 611,16 грн, за заявою ПРАТ "Закарпаттяобленерго" № 154-25/7715 від 16.08.2024 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог.
Ухвалою від 04.03.2025 Господарський суд Закарпатської області прийняв до розгляду та задовольнив заяву представника ДПЗД "Укрінтеренерго" про зміну предмета позову б/н від 15.01.2025 (вх. №02.3.1-02/267/25 від 15.01.2025) (з урахуванням уточнень, викладених у заяві б/н від 06.02.2025 (вх. №02.3.1-02/1144/25 від 06.02.2025), якою останній просить визнати недійсною заяву ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 154-25/8827 від 18.09.2024.
У підготовчому засіданні 30.04.2025 Господарський суд Закарпатської області прийняв до розгляду та задовольнив заяву представника ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про зміну предмета позову б/н від 30.04.2025 (вх. №02.3.1-02/4134/25 від 30.04.2025), згідно з якою останній просить визнати недійсним п. 16.8. Комерційної пропозиції № 9 від 19.06.2024, яка є додатком №1 до договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024, укладеного між ПРАТ "Закарпаттяобленерго" та ДПЗД "Укрінтеренерго"; визнати припиненими зобов`язання ПРАТ "Закарпаттяобленерго" щодо сплати суми за спожиту електричну енергію в липні 2024 року за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024 у розмірі 1 181 611,16 грн, за заявою ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 154-25/7715 від 16.08.2024, в рахунок погашення боргу ДПЗД "Укрінтеренерго" перед ПАТ "Закарпаттяобленерго" в сумі 1 181 611,16 грн згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 у справі № 910/7713/21; визнати припиненими зобов`язання ПРАТ "Закарпаттяобленерго" щодо сплати суми за спожиту електричну енергію в серпні 2024 року за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024 у розмірі 249 502,49 грн, за заявою ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 154-25/8827 від 18.09.2024, в рахунок погашення боргу ДПЗД "Укрінтеренерго" перед ПАТ "Закарпаттяобленерго" в сумі 249 502,49 грн згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 у справі № 910/7713/21.
Ухвалою від 28.08.2025 Господарський суд Закарпатської області залишив без розгляду зустрічну позовну заяву ПРАТ "Закарпаттяобленерго" від 22.11.2024 (вх.№02.3.1-05/1066/24 від 25.11.2024) на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
Позовні вимоги (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) обґрунтовані тим, що ПРАТ "Закарпаттяобленерго" заявило на підставі заяви №154-25/7715 від 16.08.2024 про припинення з 16.08.2024 зобов`язань щодо сплати заборгованості перед ДПЗД "Укрінтеренерго" за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024 у сумі 1 181 611,16 грн в рахунок погашення боргу ДПЗД "Укрінтеренерго" перед ПРАТ "Закарпаттяобленерго" на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 у справі №910/7713/21, яке набрало законної сили, а також на підставі заяви №154-25/8827 від 18.09.2024 про припинення з 18.09.2024 зобов`язань щодо сплати заборгованості перед ДПЗД "Укрінтеренерго" за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024 в сумі 249 502,49 грн в рахунок погашення боргу ДПЗД "Укрінтеренерго" перед ПРАТ "Закарпаттяобленерго" в сумі 249 502,49 грн, щo підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 у справі №910/7713/21, яке набрало законної сили.
За твердженнями позивача, дії відповідача з припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог призвели до порушень нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, а саме: положень ст. ст. 58, 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (далі - НКРЕКП) № 1041 від 18.06.2019 "Про затвердження Порядку розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальників", та внесення змін до постанов НКРЕКП від 18.01.2019 № 26 та від 27.06.2019 № 1246 "Про алгоритм розподілу коштів", а тому заяви ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог підлягають визнанню недійсними.
Із посиланням на те, що НКРЕКП було застосовано до позивача у зв`язку з набуттям ним статусу "дефолтний" алгоритм розподілу коштів, передбачений положеннями ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", постановою НКРЕКП № 1041 від 18.06.2019 та постановою НКРЕКП № 1246 від 27.06.2019, а Законом та договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії передбачено особливий механізм розрахунків між споживачем та постачальником за договором про постачання електричної енергії споживачу, позивач вважає, що заяви відповідача про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог не містять правових підстав для їх задоволення, а тому такі правочини підлягають визнанню судом недійсними.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття. 
Господарський суд Закарпатської області рішенням від 27.01.2026 у справі №910/11235/24 у задоволенні позову ДПЗД "Укрінтеренерго" відмовив повністю, судові витрати поклав на позивача.
Рішення суду мотивовано тим, що предметом зарахування зустрічних однорідних вимог правомірно були визначені грошові зобов`язання ПРАТ "Закарпаттяобленерго" перед ДПЗД "Укрінтеренерго" за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії у розмірі 1 181 611,16 грн за заявою № 154-25/7715 від 16.08.2024 та у розмірі 249 502,49 грн за заявою № 154-25/8827 від 18.09.2024 в рахунок погашення боргу ДПЗД "Укрінтеренерго" перед ПРАТ "Закарпаттяобленерго" у розмірі 27 854 183,90 грн, яка підтверджена рішеннями Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/8696/19, від 17.02.2020 у справі № 910/16069/19, від 06.09.2021 у справі № 910/7713/21, від 01.12.2023 у справі № 910/13097/23 та додатковими рішеннями Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/7713/21 та від 02.02.2024 у справі № 910/13097/23, які набрали законної сили.
Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними та допустимими доказами, що сума заборгованості кожної зі сторін на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у заявах ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 154-25/7715 від 16.08.2024 та № 154-25/8827 від 18.09.2024, не надав доказів часткового чи повного погашення цієї заборгованості, що у свою чергу підтверджує безспірність вимог, які зараховуються.
За дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. 
Зарахування зустрічних однорідних вимог є не формою розрахунків, а є однією з підстав припинення зобов`язань, врегульованих главою 50 ЦК України "Припинення зобов`язань". Закон України "Про ринок електричної енергії" не містить заборон щодо проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, як і не містять таких заборон умови укладених між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії та договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії. 
Саме по собі формулювання у Комерційній пропозиції, яка є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії, положень про те, що зарахування здійснюється за згодою сторін, не може бути розцінене як законодавча заборона у розумінні ст. 602 ЦК України, а тому право відповідача на одностороннє припинення зобов`язання є законним та обґрунтованим.
Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що односторонні правочини у формі заяв ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних вимог № 154-25/7715 від 16.08.2024 та № 154-25/8827 від 18.09.2024 відповідають вимогам ст. ст. 601, 602 ЦК України та ст. 203 ГК України, оскільки грошове зобов`язання є безспірним, а відтак правочини щодо припинення взаємних зобов`язань сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є правомірними.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
ДПЗД "Укрінтеренерго", не погодившись із рішенням Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 у справі № 910/11235/24, подало до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 20.03.2026, у якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове про задоволення позову, яким визнати недійсними заяви ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 16.08.2024 № 154-25/7715 та від 18.09.2024 154-25/8827, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанцій.
ДПЗД "Укрінтеренерго" з рішенням суду у справі № 910/11235/24 частково не погоджується, вважає його необґрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на неповне з`ясуванням судом обставин справи; безпідставне визнання встановленими обставин, які мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам; неврахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.
Скаржник посилається на те, що суд не врахував, що спірні правовідносини виникли у сфері функціонування ринку електричної енергії, яка регулюється спеціальним законодавством: Законом України "Про ринок електричної енергії", ПРРЕЕ, нормативно-правовими актами НКРЕКП, умовами договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії". Суд першої інстанції не застосував принцип "lex specialis derogat generali" (у разі колізії між загальними та спеціальними нормами права перевага надається спеціальним нормам), фактично надавши перевагу загальним положенням ЦК України та не дослідивши належним чином, чи допускається застосування механізму зарахування зустрічних однорідних вимог у межах спеціального правового режиму ринку електричної енергії
Також скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість одностороннього зарахування, проігнорувавши як імперативні норми ст. 602 ЦК України, так і прямі умови договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", які є обов`язковими для сторін, не дослідив зміст комерційної пропозиції як невід`ємної частини договору. Сторони договору свідомо обмежили можливість застосування зарахування як способу припинення зобов`язань, встановивши необхідність або взаємної згоди сторін, або здійснення розрахунків у визначеному договором порядку. Водночас ПРАТ "Закарпаттяобленерго" здійснило зарахування в односторонньому порядку, без отримання згоди ДПЗД "Укрінтеренерго", всупереч прямим запереченням позивача, викладеним у листах від 22.08.2024 № 44/22-1501 та від 10.10.2024 № 44/22-1748. Фактично суд підмінив волевиявлення сторін, викладене у договорі, загальними положеннями цивільного законодавства, що є неприпустимим.
Окрім того, суд першої інстанції, вирішуючи спір, не врахував особливий правовий режим проведення розрахунків на ринку електричної енергії, який виключає можливість вільного розпорядження коштами постачальником, передбачає виключно грошову форму виконання зобов`язань, забезпечує функціонування всього ринку електричної енергії. ДПЗД "Укрінтеренерго" застосовується відповідний алгоритм розподілу коштів, у зв`язку з чим усі кошти, які надходять від споживачів, автоматично спрямовуються, зокрема, на користь оператора системи передачі - ПРАТ "НЕК "Укренерго". Натомість застосування зарахування зустрічних однорідних вимог не передбачає фактичного перерахування коштів на спеціальний рахунок, не підпадає під дію алгоритму розподілу коштів, фактично призводить до обходу встановленого державою механізму розрахунків. Відтак, як стверджує скаржник, проведення ПРАТ "Закарпаттяобленерго" зарахування суперечить вимогам ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", порушує встановлений порядок розрахунків та фактично створює ситуацію, за якої зобов`язання припиняються без надходження коштів у систему ринку електричної енергії. У даному випадку застосування зарахування підриває фінансову стабільність постачальника "останньої надії", порушує баланс розрахунків на ринку електричної енергії, створює ризики накопичення заборгованості перед іншими учасниками ринку, однак суд не врахував реальні правові та економічні наслідки застосування зарахування у спірних правовідносинах та вплив таких дій на функціонування ринку електричної енергії в цілому.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу від 13.04.2026, ПРАТ "Закарпаттяобленерго" просить суд залишити її без задоволення, а рішення у справі № 910/11235/24 – без змін, вважає позовні вимоги безпідставними, а наведену скаржником правову оцінку обставин – необґрунтованою. 
Відповідач зазначає про те, що норма щодо алгоритму розподілу коштів, зокрема і позивача, міститься у ст. 75 "Розрахунки на ринку електричної енергії" Закону України "Про ринок електричної енергії", яка стосується виключно порядку перерахування коштів із рахунку зі спеціальним режимом і не містить положення, які забороняли б припиняти зобов`язання електропостачальника, у тому числі і ДПЗД "Укрінтеренерго" як постачальника "останньої надії", шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; застосування чи незастосування алгоритму до рахунку позивача зі спеціальним режимом використання може свідчити лише про правовідносини між позивачем та відповідачем, але не може свідчити про неправомірність проведеного між ними зарахування однорідних зустрічних вимог.
ПРАТ "Закарпаттяобленерго" не має можливості здійснити стягнення коштів з ДПЗД "Укрінтеренерго" на виконання судових рішень, які набрали законної сили (рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/8696/19, від 17.02.2020 у справі № 910/16069/19, від 06.09.2021 у справі № 910/7713/21, від 01.12.2023 у справі № 910/13097/23 та додаткові рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/7713/21, від 02.02.2024 у справі № 910/13097/23), оскільки кошти, які отримує ДПЗД "Укрінтеренерго" надходять на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання, кошти на якому не можуть бути стягнені та арештовані в рамках виконавчого провадження. Відтак наявність алгоритму розподілу коштів із рахунку позивача зі спеціальним режимом використання, на думку відповідача, навпаки додатково підтверджує правомірність проведення припинення виконання зобов`язань між позивачем та відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки це є єдиним способом виконання вищезазначених судових рішень.
Враховуючи, що до відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються норми ГК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а у ст. 203 ГК України не зазначено про те, що не допускається зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором, або у випадку внесення у комерційну пропозицію пункту про інші умови, за яких не допускається зарахування, отже посилання позивача на п. 5 ч. 1 ст. 602 ЦК України як на підставу недійсності зарахування не відповідає чинному законодавству та не заслуговує на увагу суду.
Окрім того, відповідач зауважує, що оскільки ДПЗД "Укрінтеренерго" є єдиним постачальником "останньої надії" на території України, у споживачів, які розірвали договір з попереднім електропостачальником та не встигли укласти договір з новим постачальником електричної енергії (зокрема, у зв`язку з тривалими строками проведення тендерних процедур), відсутня можливість вибору особи, яка буде здійснювати постачання електричної енергії такому споживачу, окрім як ДПЗД "Укрінтеренерго". Позивач, будучи суб`єктом господарювання, усвідомлюючи наявність монопольного становища на ринку послуг з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", маючи заборгованість перед іншими учасниками ринку електричної енергії на підставі чинних судових рішень, з метою унеможливлення виконання цих рішень шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, включив до змісту комерційної пропозиції № 9 від 19.06.2024 п. 16.8, який дозволяє ДПЗД "Укрінтеренерго" перешкоджати контрагентам в укладенні правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог. При цьому ПРАТ "Закарпаттяобленерго" як споживач послуги з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" не має змоги не прийняти той чи інший пункт комерційної пропозиції № 9 від 19.06.2024, оскільки така відмова від прийняття призведе до припинення електропостачання, що спричинить колапс електропостачання на території Закарпатської області, враховуючи, що відповідач є оператором системи розподілу. Таким чином відповідач наголошує, що п. 16.8 включений ДПЗД "Укрінтеренерго" до змісту комерційної пропозиції № 9 від 19.06.2024 внаслідок зловживання правом, в порушення норм п. 3.2.8 ПРРЕЕ, на шкоду, зокрема, ПРАТ "Закарпаттяобленерго" та з метою ухилення від виконання судових рішень у справах про стягнення заборгованості з ДПЗД "Укрінтеренерго", сума якої станом на момент вчинення одностороннього правочину відповідачем згідно заяви №154-25/8827 від 18.09.2024 становила 26 672 572,74 грн (станом на сьогодні сума боргу взагалі перевищує 40 мільйонів грн), а відтак вказаний пункт комерційної пропозиції не може бути застосований для перешкоджання у зарахуванні зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем, тим більше, що міститься не в договорі, а в додатку до нього, який сформовано ДПЗД "Укрінтеренерго" в односторонньому порядку без урахування інтересів та прав іншої сторони договору.
Позивач не навів посилання на правові позиції Верховного Суду, згідно з якими наявність у комерційній пропозиції до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" формулювання, аналогічного до того, на яке він посилається у цій справі, свідчить про недійсність заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог; не навів жодної норми права в рамках спеціального правового регулювання, з якої вбачалася б недійсність заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, вчиненої відповідачем.

Рух справи, заяви, клопотання, процесуальні дії в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2026, апеляційну скаргу ДПЗД "Укрінтеренерго" у справі № 910/11235/24 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Прядко О.В., суддів: Рима Т.Я., Манюка П.Т.
Суддя-доповідач ухвалою від 25.03.2026 у справі № 910/11235/24 залишив апеляційну скаргу без руху та встановив скаржнику строк для усунення виявлених недоліків.
30.03.2026 на виконання вимог вказаної ухвали від ДПЗД "Укрінтеренерго" надійшла заява про усунення недоліків від 30.03.2026 з платіжною інструкцією № 325 від 24.03.2026 на підтвердження сплати судового збору у розмірі 9084,00 грн.
Відтак скаржник усунув недоліки апеляційної скарги в установлений строк, у зв`язку з чим колегія суддів ухвалою від 03.04.2026 відкрила апеляційне провадження у справі №910/11235/24 та призначила розгляд апеляційної скарги ДПЗД "Укрінтеренерго" в судовому засіданні на 07.05.2026.
04.05.2026 до апеляційного суду від представника відповідача надійшла заява про розподіл судових витрат після постановлення рішення судом апеляційної інстанції (в порядку ст. ст. 129, 270 ГПК України) вих. № 04.05.2026 від 04.05.2026, у якій просить стягнути з ДПЗД "Укрінтеренерго" на користь ПРАТ "Закарпаттяобленерго" 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги. До заяви приєднані документи згідно зазначеного у ній переліку.
Ухвалою від 07.05.2026 колегія суддів відклала розгляд справи на 28.05.2026.
Третя особа повноважного представника в судові засідання не направила, правом подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений строк не скористалася, хоча про розгляд справи в суді апеляційної інстанції повідомлена належним чином, про що свідчать наявні у справі довідки про доставку електронних листів до електронного кабінету ПАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО".
У ході апеляційного розгляду справи в судових засіданнях представник позивача підтримав вимоги і доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та ухвали нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
Представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. У засіданні 07.05.2026 представник відповідача заявив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть подані за результатами апеляційного перегляду справи в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
28.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини цієї постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені судом апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи та встановив суд першої інстанції, між ДПЗД "Укрінтеренерго" (постачальник, позивач) та ПРАТ "Закарпаттяобленерго" (споживач, відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024 (далі - договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальником останньої надії та комерційної пропозиції, розроблених з урахуванням вимог ЦК України та відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ).
Публічний договір постачання електричної енергії постачальником останньої надії є додатком 7 до ПРРЕЕ та є типовим договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії.
За цим договором, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція) (п. 2.1. договору).
Відповідно до п. 2.2 договору, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії.
Пунктом 3.4 договору визначено, що електрична енергія постачається до електроустановок споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.
За змістом п. 5.2 договору, спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника.
Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому споживач не обмежується в праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший, не заборонений законодавством, спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п. 5.9 договору).
На підставі п. 13.1 договору, цей договір приєднання споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб.
Додатком №1 до договору є комерційна пропозиція для постачання електричної енергії споживачам постачальником останньої надії № 8 від 07.11.2023 (чинна з 01.12.2023), п. 4.1 якої встановлено, що оплата за електричну енергію здійснюється споживачем виключно на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання постачальника, зазначені у договорі або рахунку.
Відповідно до п. 4.8 комерційної пропозиції № 8 від 07.11.2023, акт купівлі-продажу електричної енергії (надалі - акт купівлі-продажу) складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем. Обсяг фактично спожитої електричної енергії споживачем визначається оператором системи (далі – ОС), який виконує функції адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії, а також Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затверджений постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2118. Після завершення розрахункового періоду та отримання даних від ОС постачальник надсилає на адресу електронної пошти споживача скановану версію акта купівлі-продажу, підписаного зі свого боку. Споживач в триденний термін після отримання сканованої версії акта купівлі-продажу зі свого боку підписує його та направляє скановану версію акта купівлі-продажу на адресу електронної пошти постачальника. Оригінал акта купівлі-продажу у двох примірниках надсилається поштою на поштову адресу споживача. Підписаний з боку споживача один екземпляр оригіналу акта купівлі-продажу в триденний термін повертається на поштову адресу постачальника. У разі наявності зауважень до акта купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи постачальника та споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей, при цьому споживач або постачальник залучають ОС для врегулювання спірного питання. У разі якщо сторони не дійшли згоди у вирішенні суперечки, споживач вирішує спірне питання в порядку, що визначений Кодексом комерційного обліку електричної енергії та іншими актами законодавства, що регулюють зазначені спірні відносини. До усунення розбіжностей сторони керуються даними, що зазначені в акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням даних після врегулювання розбіжностей. У разі неповернення споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу акта купівлі-продажу у встановлені строки або його непідписання з боку споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим споживачем та приймається постачальником як узгоджений.
Пунктом 16.7 комерційної пропозиції № 8 від 07.11.2023 передбачено, що сторони погоджуються, що припинення грошових зобов`язань за цим договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог або у інший спосіб, не передбачений п. 4.1 цієї комерційної пропозиції та ч. 2 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", здійснюється виключно за згодою сторін та у разі, якщо це не суперечить законодавству України.
Аналогічні положення містяться у п. п. 4.1, 4.8, 16.8 комерційної пропозиції для постачання електричної енергії споживачам постачальником останньої надії № 9 від 19.06.2024 (чинна з 10.07.2024).
На виконання умов договору постачання електричної енергії постачальником останньої надії позивач поставив відповідачу у липні 2024 року електричну енергію на загальну суму 1181611,16 грн, що підтверджується рахунком №000000131529/06/О07/65111 від 12.08.2024 та актом купівлі-продажу електроенергії №057245 від 31.07.2024, а також у серпні 2024 року електричну енергію на загальну суму 249 502,49 грн, що підтверджується рахунком № 000000131529/06/О08/65552 від 10.09.2024 та актом купівлі-продажу електроенергії № 057659 від 31.08.2024.
Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, залишок несплаченої відповідачем спожитої електричної енергії, поставленої позивачем на виконання договору постачання електричної енергії постачальником останньої надії, становить 1 181 611,16 грн за липень 2024 року та 249502,49 грн за серпень 2024 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/8696/19, яке набрало законної сили, позов ПРАТ "Закарпаттяобленерго" задоволено повністю, стягнено з ДПЗД "Укрінтеренерго" 33 056,95 грн пені, 2 816,92 грн 3% річних, 5 367,15 грн інфляційних втрат, 1 921 грн судового збору та 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 у справі № 910/7713/21, яке набрало законної сили, позов ПРАТ "Закарпаттяобленерго" задоволено повністю, стягнено з ДПЗД "Укрінтеренерго" на користь ПРАТ "Закарпаттяобленерго" заборгованість у розмірі 20 824 585,21 грн, пеню у розмірі 232 544,86 грн, інфляційні втрати у розмірі 181 034,45 грн, 3% річних у розмірі 62 488,77 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 319 509,80 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі №910/16069/19, яке набрало законної сили, позов ПРАТ "Закарпаттяобленерго" задоволено, стягнено з ДПЗД "Укрінтеренерго" 212 614,81 грн основного боргу, 15 855,09 грн пені, 1 441,12 грн 3% річних, 1 128,91 грн інфляційних втрат, 3 465,60 грн судового збору та 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2023 у справі №910/13097/23, яке набрало законної сили, позов ПРАТ "Закарпаттяобленерго" задоволено частково, стягнено з ДПЗД "Укрінтеренерго" основну заборгованість у розмірі 1 098 870,33 грн, пеню у розмірі 44 720,48 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 514 354,68 грн, 3% річних у розмірі 749 126,29 грн, судовий збір у розмірі 175 729,11 грн.
Вказаними судовими рішеннями встановлено факт порушення ДПЗД "Укрінтеренерго" зобов`язань з оплати наданих ПРАТ "Закарпаттяобленерго" послуг з розподілу електричної енергії за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у встановлений строк.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі №910/7713/21 стягнено з ДПЗД "Укрінтеренерго" на користь ПРАТ "Закарпаттяобленерго" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2024 у справі №910/13097/23 стягнено з ДПЗД "Укрінтеренерго" на користь ПРАТ "Закарпаттяобленерго" витрати на правничу допомогу в розмірі 75 000,00 грн
ПРАТ "Закарпаттяобленерго" звернулося до ДПЗД "Укрінтеренерго" із заявою №154-25/7715 від 16.08.2024, у якій заявило про припинення з 16.08.2024 зобов`язань щодо сплати заборгованості за спожиту електричну енергію у липні 2024 року перед ДПЗД "Укрінтеренерго" за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024 у розмірі 1 181 611,16 грн, а в подальшому на підставі заяви № 154-25/8827 від 18.09.2024 заявило про припинення з 18.09.2024 зобов`язань щодо сплати заборгованості за спожиту електричну енергію у серпні 2024 року перед ДПЗД "Укрінтеренерго" за договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії №658/3 від 17.06.2024 у сумі 249502,49 грн у рахунок погашення боргу ДПЗД "Укрінтеренерго" перед ПРАТ "Закарпаттяобленерго" в сумі 27854183,90 грн на підставі рішень Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/8696/19, від 17.02.2020 у справі №910/16069/19, від 06.09.2021 у справі №910/7713/21, від 01.12.2023 у справі №910/13097/23 та додаткових рішень Господарського суду міста Києва від 27.09.2021 у справі № 910/7713/21 та від 02.02.2024 у справі № 910/13097/23, які набрали законної сили.
У свою чергу ДПЗД "Укрінтеренерго" листами №44/22-1501 від 20.08.2024 та №44/22-1748 від 01.10.2024 надало відповідь на вищезгадані заяви ПРАТ "Закарпаттяобленерго", вказуючи на відсутність правових підстав для задоволення заяв щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки такі дії ПРАТ "Закарпаттяобленерго" призведуть до недотримання правових актів, якими врегульовано функціонування ринку електричної енергії.
Незгода ДПЗД "Укрінтеренерго" зі здійсненим відповідачем зарахуванням зустрічних однорідних вимог згідно заяв № 154-25/7715 від 16.08.2024 та № 154-25/8827 від 18.09.2024 стала підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (ч. 1 ст. 273 ГПК України).
Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та дотримання норм процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з нижчевикладеного.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
Згідно з ч. 3 ст. 203 ГК України (втрата чинності від 28.08.2025), господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Аналогічні положення закріплені у ст. 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Отже, за змістом наведених норм, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином, а відтак оспорювані заяви ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 154-25/7715 від 16.08.2024 та № 154-25/8827 від 18.09.2024, відповідно до ст. ст. 202 та 601 ЦК України, за своєю правовою природою є односторонніми правочинами, направленими на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.
Частиною 1 ст. 203 ЦК України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Аналіз положень ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України свідчить про те, що вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:
- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);
- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей. При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо));
- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги;
- безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.
При цьому слід зазначити про те, що умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами, що вже є усталеною судовою практикою та підтверджується численними постановами Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.
Висновки Верховного Суду щодо безспірності вимог, які зараховуються, були викладені (уточнені) у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19. Зокрема, у п. п. 47-51 цієї постанови зазначено, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором. За дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог. Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника. Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.
Верховний Суд у постанові від 24.04.2025 у справі № 922/1782/24 вказав про те, що зазначені висновки Верховного Суду щодо безспірності вимог, які зараховуються, як умови для проведення зарахування в порядку ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України, є загальними та підлягають застосуванню до усіх правовідносин у справах про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, зокрема і до правовідносин, в яких предметом зарахування є вимоги про сплату штрафних санкцій та інших нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки стосуються загальної для усіх вимог, які зараховуються, умови безспірності вимог.
Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.
Згідно зі ст. 602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.
З огляду на викладене, зобов`язання з оплати заборгованості за договором може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених ст. 601 ЦК України, та за відсутності обставин, передбачених ст. 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.
Аналогічні висновки є усталеними та викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18, від 01.10.2019 у справі №910/12968/17 та інших постановах у справах з подібними правовідносинами, зокрема у справах про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Колегія суддів бере до уваги, що як у п. 16.7 комерційної пропозиції для постачання електричної енергії споживачам постачальником останньої надії № 8 від 07.11.2023 (чинна з 01.12.2023), так і у п. 16.8 комерційної пропозиції для постачання електричної енергії споживачам постачальником останньої надії № 9 від 19.06.2024 (чинна з 10.07.2024), які є додатком № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником останньої надії № 658/3 від 17.06.2024, сторони погоджуються, що припинення грошових зобов`язань за цим договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог або у інший спосіб, не передбачений п. 4.1 цієї комерційної пропозиції та ч. 2 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", здійснюється виключно за згодою сторін та у разі, якщо це не суперечить законодавству України.
У кожній із цих комерційних пропозицій зазначено, що така розроблена у відповідності із Законом України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, Цивільного та Господарського кодексів України. Комерційна пропозиція є невід`ємним додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії". З моменту набуття чинності даної комерційної пропозиції втрачають чинність попередні комерційні пропозиції ДПЗД "Укрінтеренерго", як постачальника "останньої надії". 
У разі суперечностей (невідповідності) будь-якої з умов договору умовам, викладеним в цій комерційній пропозиції, застосовуються умови цієї комерційної пропозиції (п. 16.6 комерційної пропозиції № 8 від 07.11.2023, п. 16.7 комерційної пропозиції № 9 від 19.06.2024).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає неприйнятними доводи відповідача щодо неможливості застосування положень комерційної пропозиції до правовідносин сторін, що виникли у зв`язку з вчиненням відповідачем одностороннього правочину. 
Матеріали справи не містять письмової згоди з боку ДПЗД "Укрінтеренерго" на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, про які йдеться в оспорюваних заявах позивача, як того вимагають умови, погоджені сторонами у комерційній пропозиції.
Натомість ДПЗД "Укрінтеренерго" у своїх листах № 44/22-1501 від 20.08.2024 та № 44/22-1748 від 01.10.2024, адресованих ПРАТ "Закарпаттяобленерго", вказувало на відсутність правових підстав для задоволення заяв щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки такі дії відповідача призведуть до недотримання правових актів, якими врегульовано функціонування ринку електричної енергії.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.02.2024 у cправі № 911/94/23 констатує, що наявність у договорі умови, що встановлює порядок припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог (наявність письмової згоди іншої сторони), та її недотримання повністю відповідає випадку, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 602 ЦК України, який виключає правомірність такого зарахування. 
Відтак суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що саме по собі формулювання у комерційній пропозиції положень про здійснення зарахування за згодою сторін не може бути розцінене як законодавча заборона у розумінні ст. 602 ЦК України.
З цих же підстав колегія суддів відхиляє як необґрунтовані аргументи відповідача про те, що умова комерційної пропозиції про здійснення зарахування за згодою сторін у розумінні ст. 602 ЦК України не є і не може бути випадком, за якого не допускається зарахування зустрічних вимог.
Таким чином, колегія суддів вважає, що заяви ПРАТ "Закарпаттяобленерго" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 154-25/7715 від 16.08.2024 та № 154-25/8827 від 18.09.2024 суперечать вимогам законодавства, а тому наявні підстави для застосування приписів ст. ст. 203, 215 ЦК України та визнання недійсними таких заяв як односторонніх правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог між ДПЗД "Укрінтеренерго" та ПРАТ "Закарпаттяобленерго" на суму 1 431 113,65 грн.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про законність та обґрунтованість вчинених у цьому випадку відповідачем односторонніх правочинів щодо припинення взаємних зобов`язань сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. 
Доводи скаржника про недотримання місцевим господарським судом норм матеріального права (ст. ст. 203, 215, 601, 602 ЦК України) та неврахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм є обґрунтованими і знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 277 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, за результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ДПЗД "Укрінтеренерго" від 20.03.2026, скасування рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 у справі №910/11235/24 з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги розподіляються відповідно до ст. 129 ГПК України та покладаються на відповідача.
Водночас колегія суддів зазначає, що у зв`язку з внесенням скаржником судового збору за подання апеляційної скарги у більшому розмірі, ніж передбачено Законом України "Про судовий збір", скаржник має право повернути суму надмірно сплаченого судового збору згідно з платіжною інструкцією № 325 від 24.03.2026 у розмірі 1 816,80 грн відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" від 20.03.2026 (вх. № 01-05/826/26 від 20.03.2026) задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 у справі №910/11235/24 скасувати повністю та ухвали нове.
Позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" задовольнити.
Визнати недійсними односторонні правочини про зарахування зустрічних однорідних вимог між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та Приватним акціонерним товариством "Закарпаттяобленерго" на суму 1431113,65 грн, вчинені Приватним акціонерним товариством "Закарпаттяобленерго" за заявами № 154-25/7715 від 16.08.2024 та № 154-25/8827 від 18.09.2024.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" (вул. Головна, буд. 57, с. Оноківці, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89412, код ЄДРПОУ 00131529) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, буд. 85, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ 19480600) 4844,80 грн судового збору за подання позовної заяви.
3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" (вул. Головна, буд. 57, с. Оноківці, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89412, код ЄДРПОУ 00131529) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, буд. 85, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ 19480600) 7267,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Доручити Господарському суду Закарпатської області видати відповідні накази
5. Матеріали справи № 910/11235/24 повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.06.2026.

Головуючий суддя (суддя-доповідач) Прядко О.В.

Суддя Рим Т.Я.

Суддя Манюк П.Т.