Справа № 190/1263/25
Провадження №2/190/48/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м.П"ятихатки
П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.,
за участі секретаря Пронської Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.П`ятихатки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис про нього як батька.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та ОСОБА_2 , відділом реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області,- було зареєстровано шлюб. До укладення цього шлюбу між ним та відповідачкою були відносини, у зв`язку з чим у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 . На той час він перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, тому в свідоцтві про народження дитини відомості про батька були зазначеній зі слів матері. 18.08.2021 року він уклав шлюб з відповідачкою та у них народилася ще одна дитина. Ним до органу ДРАЦС було подано заяву про визнання батьківства щодо ОСОБА_3 та у зв`язку з цим було внесено зміни до актового запису про народження дитини. 13 січня 2023 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області, шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Дитина залишилась проживати з відповідачкою. Він на підставі судового наказу сплачує відповідачці аліменти на утримання дитини. На даний час у нього виникли сумніви шодо його кровного споріднення з ОСОБА_3 і він вважає, що може довести зазначений факт шляхом проведення відповідної експертизи. В зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду від 17.06.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.(а.с.14)
Ухвалою суду від 13.08.2025 р. через неявку відповідача та відсутність у суду відомостей про належне повідомлення про розгляд справи, підготовчий розгляд справи відкладено до 09.30 год. 03 вересня 2025 р.(а.с.20)
14.08.2025 р. через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 про виключення запису про нього як батька у свідоцтві про народження дитини. Зазначає, що позивач особисто і добровільно подав заяву про реєстрацію його як батька дитини, знаючи, що він не є біологічним батьком. Позивач свідомо подав заяву про реєстрацію його як батька дитини не з метою виконання батьківських обов`язків, а з метою отримання особистої вигоди, а саме звільнення від проходження військової служби у військовій частині. На момент оформлення батьківства він достеменно знав, що не є біологічним батьком дитини, але усвідомлюючи юридичні наслідки такого запису, погодився на це добровільно.(а.с.26-27). Просила справу розглядати у її відсутність.(а.с.30)
03.09.2025 р. від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, проведення якої доручити Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи (а.с.34-35)
Ухвалою суду від 03.09.2025 р. клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено, по справі призначено судову-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», відділення - судово-медична генетика (49005, м. Дніпро, площа Соборна, 14) (а.с.38-39)
17.11.2025 р. з Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» до суду повернуто матеріали цивільної справи без виконання ухвали суду від 03.09.2025 р. про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої ОСОБА_2 , в зв`язку з неявкою гр.-ки ОСОБА_2 разом з дитиною 06.10.2025 та 03.11.2025 на експертизу (а.с.43)
Ухвалою суду від 21.11.2025 р. провадження по справі поновлено та призначено підготовче судове засідання на 11.00 год. 16 грудня 2025 р. (а.с.47)
26.09.2025 р. відповідачем ОСОБА_2 було подано клопотання про проведення молекулярно-генетичної експертизи (ДНК) за місцем її проживання, оскільки вона постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Просить проведення судово - молекулярної експертизи призначити у м.Одеса. (а.с.59)
Ухвалою суду від 16 грудня 2025 р. по справі призначено судову молекулярно - генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи (65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд.4) (а.с.74-75)
18.12.2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначила про відкликання заяви про проведення ДНК-експертизи та повідомила, що на даний час погоджується з позовними вимогами в повному обсязі не заперечує проти їх задоволення та проти виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини (а.с.77)
22.12.2025 р. через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі в яких зазначила, що на даний час проходить військову службу у Збройних Силах України. У зв`язку з проходженням служби та виконанням службових обов`язків не має можливості прибути до експертної установи у визначений час разом із малолітньою дитиною для проведення судово-молекулярно-генетичної експертизи. Не заперечує проти позовних вимог позивача та згодна з виключенням відомостей про ОСОБА_1 як батька дитини з актового запису про народження (а.с.80). Також до суду надійшло клопотання про покладення витрати по справі на позивача ОСОБА_1 звільнивши відповідача ОСОБА_2 від сплати будь яких судових витрат пов`язаних із справою (а.с.82)
09.03.2026 р. до суду повернуто з державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» без виконання ухвалу суду в зв`язку з неприбуттям ОСОБА_2 разом з дитиною 27.01.2026 р. та 26.02.2026 р. до відділення судово - медичних молекулярно-генетичних експертиз ДСУ "Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи" для одночасного відбору біологічних зразків.(а.с.93)
Ухвалою суду від 11.03.2026 р. провадження по справі поновлено та призначено підготовче судове засідання на 09.00 год. 31 березня 2026 року (а.с.97)
Ухвалою суду від 31.03.2026 р. підготовче судове засідання відкладено до 10.30 год. 29.04.2026 р. за клопотанням представника позивача - адвоката Тарасевича С.О. (а.с.108)
29.04.2026 р. в зв`язку з перебуванням головуючої судді Кудрявцевої Ю.В. у відпустці підготовче судове засідання відкладено до 15.30 год. 25.05.2026 р. (а.с.113)
Ухвалою суду від 25.05.2026 р. до участі у справі в якості третьої особи залучено Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, підготовчий розгляд справи відкладено до 13.00 год. 16.06.2026 року. (а.с.121)
27.05.2026 р. від відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі в яких зазначила, що раніше подана заява про визнання позову більше не відповідає її правовій позиції у зв`язку з чим позовні вимоги не визнає. Вважає що позивач добровільно визнав дитину своєю та був записаний батьком дитини свідомо. Також вважає, що виключення відомостей про позивача як батька дитини не відповідає інтересам дитини, оскільки позивач тривалий час був записаний батьком дитини та мав відповідні батьківські права та обов`язки (а.с.128-129)
Ухвалою суду від 16.06.2026 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.135)
Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, через систему «Електронний суд» надала додаткові пояснення, в яких просила розгляд справи проводити у її відсутність, щодо задоволення позову заперечує, оскільки позивач добровільно визнав батьківство щодо дитини та був внесений до актового запису про народження як батько без будь якого примусу, усвідомлюючи юридичні наслідки такого рішення. Вважає, що зміна ним позиції через значний проміжок часу не може автоматично бути підставою для виключення запису про батьківство та суперечить стабільності правового статусу дитини та її інтересам. 
Заінтересована особа - Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України свого представника в судове засідання не направив надіслав на електронну адресу суду лист в якому зазначили, що відповідно до наказів Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 12.03.2026 було припинено роботу Вільногірського відділу державної реєетрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та надано повноваження щодо коригування, внесення змін у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян Південному відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Заяву про визнання батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнято Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 14.07.2022 та зареєстровано в журналі за №70/20.12-40. Заява подана ОСОБА_1 та ОСОБА_4 особисто та містить їх підписи, а раніше видане свідоцтво анульоване у зв`язку з визнанням батьківства. Вказують на те, що дитина заявниці народжена не в шлюбі, державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України- запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень здійснено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою (ім`я та по батькові батька дитини не співпадають з іменем - по батькові ОСОБА_1 . Тобто, ОСОБА_1 був обізнаний, що не є біологічним батьком дитини. Також звертають увагу суду на те, що з 22.12.2018 по 20.08.2019 громадянка ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , актовий запис про шлюб №43 складений Виконавчим комітетом Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Відповідно до частини п`ятої статті 136 Сімейного кодексу України не має права оспорювати батьківство особа, яка записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно положень ч.1 ст.82 УПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Згідно копії свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Чумаки П`ятихатського району Дніпропетровської області народилася ОСОБА_3 , батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а.с.6) 
Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 розірвано. Рішення суду набрало законної сили. (а.с.7-8)
Судовим наказом П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2024 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.9)
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина перша статті 2 СК України).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
У статті 7 СК України закріплено загальні засади регулювання сімейних відносин та визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята, десята статті 7 СК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).
За вимогами статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.
За змістом положень статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з частиною першою статті 135 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою..
Згідно з положеннями ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
У п.п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Позивач оспорює своє батьківство на підставі ст. 136 СК України.
Відповідно до вимог ч.5 ст.136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч.1 ст.123 цього Кодексу.
Зазначена норма спрямована на захист законних інтересів дитини. 
Вважається, що при прийнятті рішення про оформлення свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа. Саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу РАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається.
Водночас, законодавець не виключає право особи, записаної батьком дитини за її заявою про встановлення батьківства, оспорювати здійснений органом РАЦС запис за мотивами порушення волевиявлення (наприклад, якщо заява про встановлення батьківства була подана під впливом погрози, насильства тощо).
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду 19 червня 2024 року у справі № 940/919/22, від 10 січня 2024 року у справі № 332/1618/22, від 29 січня 2025 року у справі № 216/3526/16-ц.
Верховний Суд у постанові від 17 березня 2020 року в справі № 606/2142/18 виснував, що під час вирішення справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.
За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, в момент реєстрації себе батьком дитини знала, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.
ЄСПЛ визнає існування сімейного життя з урахуванням біологічного та фактичного сімейного зв`язку. Існують випадки, коли наявність «сімейного життя» встановлювалася навіть попри відсутність біологічного споріднення. Наприклад у тих випадках, коли відсутність біологічного зв`язку встановлювалася після тривалого фактичного контакту батьків і дітей.
Тривалість стосунків з дитиною є ключовим фактором у визнанні ЄСПЛ наявності сімейного життя. Так у справі Wagner and J.M.W.L. v. Luxembourg (no. 76240/01, § 117, 28 червня 2007) співжиття тривало більше десяти років; у справі Nazarenko проти росії § 58), в якій одружений чоловік взяв на себе батьківські обов`язки до того, як дізнався, що він не є біологічним батьком дитини, період, проведений разом, тривав більше п`яти років (пункт 153 рішення).
Поняття сімейного життя є автономним (Marckx проти Бельгії, § 31). Відповідь на питання, існує чи ні «сімейне життя», залежить переважно від факту реального існування у дійсності тісних особистих зв`язків (Paradiso і Campanelli проти Італії [ВП], § 140).
Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що врахування інтересів дитини може і має здійснюватися винятково в тому випадку, коли встановлені ознаки сімейного життя. За умови відсутності таких критеріїв особа, яка оспорює батьківство, має право на відповідний захист своїх прав.
За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням таких вимог статті 81 ЦПК України та положень пункту 3 частини першої і частини другої статті 318 ЦПК України заявник повинен довести ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, зазначивши про такі обставини у своїй заяві та про докази, які їх підтверджують і до заяви додати ці докази.
За змістом статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, яким є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.   Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, що становлять допустимість доказів.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним в справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2024 року у справі № 183/2690/21, від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у такій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.
Так, відповідач ОСОБА_2 визнала відсутність кровного споріднення між позивачем ОСОБА_1 і дитиною ОСОБА_3 . Разом з тим відповідач стверджує, що в момент реєстрації себе батьком дитини, ОСОБА_1 був обізнаний про це та добровільно подав заяву про реєстрацію себе батьком дитини.
Зазначена обставина позивачем не спростована і не доведена належними та допустимими доказами.
У постанові Верховного Суду № 606/2142/18 (провадження № 61-19502св19) від 17.03.2020 року звернута увага на те, що при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі.
Для відмови в позові з підстави, передбаченої ч.5 ст.136 СК України, в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог ч.3 ст.12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.
Позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком. Однак, ОСОБА_1 не зробив цього, як не надав і доказів твердження того, що на момент народження дитини він перебував у шлюбі з іншою жінкою.
Беручи до уваги вищевикладене, в силу вимог ч.5 ст.136 СК України, ОСОБА_1 не вправі оспорювати запис про своє батьківство, оскільки зробив це добровільно і з власної волі.
Слід зазначити, що положення ч. 5 ст. 136 СК України насамперед захищають законні інтереси дитини, а тому подальша зміна позивачем свого первинного рішення про визнання батьківства не допускається незалежно від мотивів такої зміни. Це відповідає принципу правової визначеності як складової верховенства права, що вимагає забезпечення стабільного правового становища дитини.
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволення позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст.126, 136 СК України, ст.ст.4, 10-13, 76-83, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження - відмовити.
Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Сторони по справі:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
Третя особа - Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: вул.Центральна, буд.43, м.Вільногірськ, Дніпропетровська область, ЄДРПОУ:42962029;
Третя особа - Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: вул. Ялтинська,2, м.Кам`янське, ЄДРПОУ:25516868.

Суддя П`ятихатського районного суду
Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева