П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/14633/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Печений Є.В. 
Суддя-доповідач - Курко О. П. 
22 червня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Ватаманюка Р.В.  Боровицького О. А. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.07.2025 №222330004271 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 29.04.1993 по 03.07.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 23.07.2025 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 22.04.2022 отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З матеріалів пенсійної справи вбачається, що страховий стаж позивача становить 46 років 5 місяців 22 дні, що відповідачами не спростовано.
23.07.2025 позивач подав заяву №1973 про перерахунок пенсії, вид перерахунку - перехід на пенсію за іншим законом, із рукописним зазначенням: «Згідно із Законом “Про державну службу”».
До заяви позивач додав, зокрема, паспорт, РНОКПП, трудову книжку, довідку Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.07.2025 №85/П/22-01-10-02-06 та довідку Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.07.2025 №86/П/22-01-10-02-06.
Довідкою Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.07.2025 №86/П/22-01-10-02-06 підтверджено складові заробітної плати позивача для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»: посадовий оклад - 16400,00 грн, надбавка за ранг - 700,00 грн, надбавка за вислугу років - 4920,00 грн, усього -22020,00 грн.
Довідкою Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.07.2025 №85/П/22-01-10-02-06 підтверджено інші складові заробітної плати за червень 2025 року на загальну суму 8483,34 грн.
Заяву позивача було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.07.2025 №222330004271 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою відмови стало незарахування органом Пенсійного фонду України до стажу державної служби періодів роботи позивача у податковій службі на посадах, на яких йому присвоювалися персональні або спеціальні звання.
Водночас у самому рішенні від 30.07.2025 №222330004271 зазначено, що 06.01.1995 позивач прийняв присягу державного службовця та йому присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби першого рангу».
З відомостей трудової книжки та матеріалів пенсійної справи суд, зокрема встановив, що позивач: з 29.04.1993 прийнятий на посаду державного податкового інспектора в Державну податкову інспекцію м. Славута; 06.01.1995 прийняв присягу державного службовця та йому присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби першого рангу»; 04.01.1999 йому присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби третього рангу»; 01.11.2004 йому присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби ІІ рангу»; з 26.12.2005 призначений на посаду начальника ДПІ у м. Нетішин; з 10.10.2006 призначений на посаду старшого державного податкового інспектора в Славутській ОДПІ Хмельницької області; 22.10.2007 йому присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби І рангу»; з 27.03.2012 призначений у порядку переведення на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора; 01.07.2013 йому присвоєно тринадцятий ранг державного службовця; у подальшому продовжував проходити державну службу в органах державної податкової служби та контролюючих органах; 03.07.2025 позивача звільнено з державної служби.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач з 29.04.1993 по 03.07.2025 працював в органах державної податкової служби та контролюючих органах, прийняв присягу державного службовця, а також йому присвоювалися персональні, спеціальні звання та ранг державного службовця.
Відповідачі не спростували факту роботи позивача в органах державної податкової служби та контролюючих органах, а також факту присвоєння йому спеціальних звань і рангу державного службовця. 
Заперечення відповідачів стосуються правової оцінки таких періодів як стажу державної служби для цілей застосування статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі – Закон №889-VIII у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Водночас, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано такими, що втратили чинність: {Підпункт 1 пункту 2 розділу XI визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України „Про державну службу“ від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р/2022 від 23.12.2022. Підпункт 1 пункту 2 розділу XI втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України „Про введення воєнного стану в Україні“ від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами} Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. 
Згідно з пунктом 10 розділу XI Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За пунктом 12 розділу XI Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 8 розділу XI Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Суд вказує на те, що до 01.05.2016 питання обчислення стажу державної служби регулював Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (далі – Порядок №283).
Відповідно до пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів. 
Суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» втратила чинність з 01.05.2016 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби», однак відповідно до пункту 8 розділу XI Закону №889-VIII застосовується до періодів роботи, що мали місце до набрання чинності Законом №889-VIII.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону №889-VIII, стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 46 Закону №889-VIII, до стажу державної служби зараховуються, серед іншого, час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону. 
За пунктом 7 частини другої статті 46 Закону №889-VIII, до стажу державної служби зараховуються, зокрема час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання. 
Порядок обчислення стажу державної служби затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби». 
Відповідно до абзацу першого пункту 4 цього Порядку, стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII “Про державну службу” (далі - Закон).
Відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України (далі – ПКУ у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Посадовим особам контролюючих органів у період роботи в цих органах пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються.
У постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16-а суд касаційної інстанції дійшов висновку, що період роботи посадових осіб контролюючих органів, яким присвоєні спеціальні звання, зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічний правовий підхід викладений, серед інших, у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, від 13.12.2018 у справі №539/1855/17, від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.
У зазначених постановах Верховний Суд виходив із того, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.
У цій постанові Верховний Суд також погодився із застосуванням зобов`язального способу захисту, а саме із зобов`язанням органу Пенсійного фонду перевести особу на пенсію державного службовця з урахуванням довідок про складові заробітної плати.
Суд враховує постанову Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №500/1404/23, у якій суд касаційної інстанції зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII право на пенсію державного службовця за статтею 37 Закону №3723-XII зберігається за умови дотримання вимог пунктів 10, 12 розділу XI Закону №889-VIII, зокрема щодо наявності відповідного стажу державної служби станом на 01.05.2016.
Суд враховує і постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, у якій сформовано підхід щодо застосування статті 37 Закону №3723-XII до осіб, які відповідають умовам перехідних положень Закону №889-VIII.
Водночас, суд зазначає, що висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі застосовуються з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, зокрема щодо наявності або відсутності у особи необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016.
Так, предметом судового контролю у цій справі є правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.07.2025 №222330004271.
Як зазначено вище, адміністративний суд перевіряє оскаржуване рішення ретроспективно, тобто з урахуванням тих обставин, документів і норм права, які існували на момент його прийняття.
Суд виходить саме з тих мотивів, які були покладені суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення. 
Інші мотиви, які не зазначені у рішенні, не можуть виправдовувати його правомірність після звернення особи до суду.
Зі змісту рішення від 30.07.2025 №222330004271 вбачається, що визначальною підставою відмови було те, що орган Пенсійного фонду України не зарахував до стажу державної служби періоди роботи позивача в органах державної податкової служби та контролюючих органах на посадах, на яких йому присвоювалися персональні або спеціальні звання.
Інших самостійних підстав для відмови, зокрема щодо недосягнення позивачем 62-річного віку, відсутності необхідного страхового стажу, неподання довідок про заробітну плату або неналежності таких довідок, оскаржуване рішення не містить.
При цьому, суд не погоджується з висновком відповідача-1 про те, що періоди роботи позивача в органах державної податкової служби та контролюючих органах не підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
По-перше, зміст пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України прямо передбачає, що період роботи посадових осіб контролюючих органів, у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання, зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
По-друге, положення пункту 8 розділу XI Закону №889-VIII встановлюють, що стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється за правилами, чинними на той час. 
Тому періоди роботи позивача до 01.05.2016 не можуть оцінюватися виключно за правилами Закону №889-VIII без урахування Порядку №283.
По-третє, пункт 2 Порядку №283 передбачав зарахування до стажу державної служби роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів державної податкової служби.
По-четверте, щодо періоду після 01.05.2016 слід застосовувати, зокрема, частину другу статті 46 Закону №889-VIII, Порядок №229 та пункт 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, які не виключають, а навпаки підтверджують можливість зарахування до стажу державної служби періоду роботи посадових осіб контролюючих органів, яким присвоєні спеціальні звання.
По-п`яте, матеріалами справи підтверджено, що позивач з 29.04.1993 по 03.07.2025 працював в органах державної податкової служби та контролюючих органах, 06.01.1995 прийняв присягу державного службовця, йому присвоювалися спеціальні звання та ранг державного службовця, а 03.07.2025 його звільнено з державної служби.
По-шосте, період роботи позивача в органах державної податкової служби з 29.04.1993 по 30.04.2016 включно перевищує 20 років. 
Отже, станом на 01.05.2016 позивач мав необхідний стаж для збереження права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII згідно з пунктом 12 розділу XI Закону №889-VIII.
По-сьоме, на дату звернення із відповідною заявою - 23.07.2025 - позивач досяг 62-річного віку, оскільки народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , і мав необхідний страховий стаж.
Отже, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, приймаючи рішення від 30.07.2025 №222330004271, неправильно застосувало норми матеріального права та безпідставно не зарахувало період роботи позивача в органах державної податкової служби та контролюючих органах до стажу державної служби.
За таких обставин і правових підстав, оскаржуване рішення відповаідача-1 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема критеріям законності, обґрунтованості та пропорційності, тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зарахування стажу державної служби, то суд зазначає про таке. 
Позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати йому до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби та контролюючих органах з 29.04.1993 по 03.07.2025.
Суд вважає цю вимогу обґрунтованою з огляду на таке.
Для вирішення питання про збереження права на пенсію державного службовця відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Закону №889-VIII юридичне значення має наявність відповідного стажу державної служби станом на день набрання чинності Законом №889-VIII, тобто станом на 01.05.2016.
Водночас, ця обставина не означає, що період роботи позивача після 01.05.2016 не може бути зарахований до стажу державної служби, якщо такий період підтверджений доказами та законом віднесений до стажу державної служби.
Суд враховує, що для збереження права на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у зв`язку з пунктами 10, 12 розділу XI Закону №889-VIII визначальним є наявність необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016. 
У той же час, предметом позову є також вимога про зарахування до стажу державної служби всього підтвердженого періоду роботи позивача в органах державної податкової служби та контролюючих органах до 03.07.2025.
Оскільки матеріалами справи підтверджено проходження позивачем державної служби до 03.07.2025, а пункт 344.1 статті 344 Податкового кодексу України та частина друга статті 46 Закону №889-VIII передбачають зарахування відповідних періодів до стажу державної служби, суд вважає обґрунтованою вимогу про зарахування періоду з 29.04.1993 по 03.07.2025.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач працював в органах державної податкової служби та контролюючих органах з 29.04.1993 по 03.07.2025, а відповідачі не надали належних і допустимих доказів, які б спростовували факт проходження ним відповідної служби у цей період.
З огляду на пункт 2 Порядку №283, пункт 8 розділу XI Закону №889-VIII, частину другу статті 46 Закону №889-VIII, Порядок №229 та пункт 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем період роботи в органах державної податкової служби та контролюючих органах з 29.04.1993 по 03.07.2025 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню повністю.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести його з 23.07.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснити нарахування і виплату пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 18.07.2025 №85/П/22-01-10-02-06 та №86/П/22-01-10-02-06, з урахуванням раніше виплачених сум, то суд виходить із таких міркувань.
Суд встановив, що позивач: досяг 62-річного віку; має необхідний страховий стаж; станом на 01.05.2016 мав понад 20 років стажу державної служби з урахуванням періоду роботи в органах державної податкової служби; подав заяву про переведення на пенсію за Законом України «Про державну службу»; подав довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Ватаманюк Р.В.    Боровицький О. А.