1	Справа № 335/1268/26  2/335/1405/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участі секретаря судового засідання Шевченко К.В., представника позивача Білецької Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:
04.02.2026 (сформовано 03.02.2026) через систему «Електронний суд» до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Запорізької міської ради ОСОБА_1 , третя особа Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.12.2013 № 554/2 «Про затвердження актів приймання-передачі гуртожитків до комунальної власності міста Запоріжжя від відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» гуртожиток, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України (стара назва Сорок років радянської України), 80а було прийнято до комунальної власності м. Запоріжжя.
Отже, вказаний вище гуртожиток перебуває у власності Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради. 
Водночас, кімната АДРЕСА_1 , яка знаходиться в цьому гуртожитку, не приватизована (що підтверджується листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 07.01.2026 №01-14/3530) та, відповідно, знаходиться у комунальній власності. За наявною інформацією у кімнаті АДРЕСА_2 зареєстроване місце проживання двох осіб: ОСОБА_2 та відповідача у даній справі – ОСОБА_1 . 
За неодноразовою інформацією, наданою КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, в господарському віданні якого перебуває вказаний гуртожиток, гр. ОСОБА_1 тривалий час, а саме з 2015 року, за місцем реєстрації не проживає, кімнатою не цікавиться, не бере участі в утримані кімнати, сплаті комунальних послуг. 
Для підтвердження даного факту, Запорізькою міською радою було надано доручення КП «Запоріжремсервіс» провести обстеження вищезазначеної кімнати на предмет проживання/не проживання в ній зареєстрованих осіб. 
За результатами проведення обстеження, яке відбувалось 06.05.2025 та 18.12.2025 представниками КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради було встановлено, що зі слів мешканки кім. АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 не мешкає більше восьми років; гр. ОСОБА_2 не мешкає більше одного року – у кімнаті мешкають квартиранти, про що було складено відповідні акти. 
Проте, на початку січня 2026 року гр. ОСОБА_2 особисто звернувся до департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради з повідомленням, що у спірній кімнаті він проживає, всі комунальні платежі сплачує, відсутній був у зв`язку з тимчасовим робочим від`їздом. У кімнаті мешкала його родичка з його дозволу. Також, він підтвердив, що гр. ОСОБА_1 в спірній кімнаті не проживає з 2015 року, його власні речі в кімнаті відсутні, за комунальні послуги він не сплачує та має значну заборгованість. 
У зв`язку з цим позивач просить суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_2 .
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 10.02.2026 відкрито провадження у справі за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
Представник Запорізької міської ради Білецька Н.О., у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив, відзиву не надав, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надходило.
Представник Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.
Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що відповідач на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.12.2013 № 554/2 «Про затвердження актів приймання-передачі гуртожитків до комунальної власності міста Запоріжжя від відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» гуртожиток, що розташований за адресою: 
АДРЕСА_4 , яка знаходиться в цьому гуртожитку, не приватизована (що підтверджується листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 07.01.2026 №01-14/3530) та, відповідно, знаходиться у комунальній власності.
За результатами проведення обстеження, яке відбувалось 06.05.2025 та 18.12.2025 представниками КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради було встановлено, що зі слів мешканки кім. АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 не мешкає більше восьми років; гр. ОСОБА_2 не мешкає більше одного року – у кімнаті мешкають квартиранти, про що було складено відповідні акти. Проте, на початку січня 2026 року гр. ОСОБА_2 особисто звернувся до департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради з повідомленням, що у спірній кімнаті він проживає, всі комунальні платежі сплачує, відсутній був у зв`язку з тимчасовим робочим від`їздом. У кімнаті мешкала його родичка з його дозволу. Також, він підтвердив, що гр. ОСОБА_1 в спірній кімнаті не проживає з 2015 року, його власні речі в кімнаті відсутні, за комунальні послуги він не сплачує та має значну заборгованість. 
Згідно відповіді, наданої Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради від 23.12.2025, за адресою: АДРЕСА_4 зареєстроване місце проживання 2 особи.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєсру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_4 на праві власності належить Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (ЄДРПОУ 04053915) .
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 з 2013 року, в кімнаті разом з ним мешкав і ОСОБА_1 . У 2015 році ОСОБА_1 звільнився, зібрав усі свої речі та поїхав, більше він його не бачив. 
Свідок ОСОБА_3 , у судовому засідання пояснив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_5 з 2014 року, у сусідній кімнаті з ним мешкали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З 2015 року ОСОБА_1 у гуртожитку він не бачив, бо той після звільнення поїхав.
Вищевказані докази є належними та підтверджують факт не проживання ОСОБА_1 , більше шести місяців (з 2015 року).
Відповідач ОСОБА_1 у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся. Даний факт суттєво порушує право позивача користування житлом.
Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України, передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.
За приписами ч. 1, 5, 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, корпоративні права в юридичних особах, у тому числі банках, страхових компаніях чи інших господарських товариствах, майно житлового фонду, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках публічно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом.
Відповідачем не надано суду жодних доказів, який би підтверджував фактичне користування ним кімнатою, а також, що він несе витрати на утримання кімнати як користувачі. Навпаки, за встановленими обставинами, відповідач протягом тривалого часу не проживає у кімнаті, не цікавиться нею, не несе жодних витрат на її утримання та понад десяти років не проживає у кімнаті.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрований, однак не проживає у кімнаті за адресою: АДРЕСА_4 понад шість місяців. Оскільки гуртожиток є об`єктом комунальної власності.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги Запорізької міської ради є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення судового рішення, апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення підписано без його проголошення, відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Повне рішення складено та підписано 28.04.2026 року.
Позивач: Запорізька міська рада (м. Запоріжжя, просп. Соборний, 206, ЄДРПОУ 04053915);
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Суддя: Ю.В. Апаллонова