ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
29 травня 2026 року (14:30)	Справа № 160/8161/26 ЗП/280/26/26  м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, буд. 4; код ЄДРПОУ 34824364), третя особа: Дніпровська міська рада (49000, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; код ЄДРПОУ 26510514) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
02.04.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (далі – відповідач), третя особа: Дніпровська міська рада (далі – третя особа), в якій позивачка просить:
визнати протиправним та скасувати рішення житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду №1 від 26.12.2025 «Про повторний розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 37, кв.м.», яким відмовлено у задоволенні заяви начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду Аліні Шевченко (РНОКПП НОМЕР_1 ) про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;
зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо виключення з числа службових квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , передачу такого службового житла у власність ОСОБА_1 , та звернутися з відповідним клопотанням (поданням) до виконавчого комітету Дніпровської міської ради.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 05.06.2007 працює у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, з 08.08.2011 переведена на посаду начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду, має стаж роботи більше 10 років. На підставі договору найму службового житлового приміщення №20/02 від 20.01.2020 та акту приймання-передачі службового житлового приміщення №20/02 від 20.01.2020, укладеним між Дніпропетровським окружним адміністративним судом та ОСОБА_1 , останній було передано у володіння та користування ізольоване житлове приміщення, придатне для постійного проживання, а саме службове житлове приміщення: однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 . З 20.01.2020 позивач разом з дочкою зареєстровані та постійно проживають вищезазначеній квартирі. З метою реалізації своїх прав щодо приватизації державного житлового фонду, 24.04.2024 позивач звернулася із заявою до голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду з проханням подати до виконавчого комітету Дніпровської міської ради клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартир, квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Позивач 24.04.2024 та 17.06.2024 зверталась до голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою щодо звернення до виконавчого комітету Дніпровської міської ради з клопотанням разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою АДРЕСА_2 , на підставі того, що підстави, які унеможливлювали розгляд першого звернення відсутні, оскільки суддею, яка обліковувалася у списку на отримання житла для поліпшення житлових умов було подано заяву про виключення її зі списку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у зв`язку з відсутністю потреби у службовому житлі. Проте, листами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 за №08/34235/24 та №08/49113/24 від 27.06.2024 позивачу відмовлено в задоволенні її заяв, у зв`язку з чим остання звернулася до суду за захистом своїх прав. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.06.2025, у справі №160/29741/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення засідання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 за №1 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 ». Зобов`язано Дніпропетровський окружний адміністративний суд повторно розглянути заяву начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду Шевченко Аліни Василівни від 26.06.2024 про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. У подальшому, Рішенням житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду №1 від 26.12.2025 «Про повторний розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 37,2 кв.м.» відмовлено у задоволенні заяви начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду Аліни Шевченко про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових. Позивач вважає означене рішення необґрунтованим, таким, що не відповідає нормам діючого законодавства, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 справу №160/8161/26 було передано голові цього суду для вирішення питання щодо передачі справи за підсудністю.
Розпорядженням голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2026 №1 справу №160/8161/26 передано до Третього апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2026 справу передано за підсудністю до Запорізького окружного адміністративного суду.
16.04.2026 справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду та була розподілена для розгляду судді Калашник Ю.В.
Ухвалою суду від 21.04.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
05.05.2026 відповідачем до суду надіслано відзив на позовну заяву (вх.№24120), який долучено до матеріалів справи. Проти позову заперечує та зазначає, що на підставі договору найму службового житлового приміщення № 20/02 від 20.01.2020 та акту приймання-передачі службового житлового приміщення Дніпропетровським окружним адміністративним судом було передано у володіння та користування позивача ізольоване житлове приміщення: однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 , в яку вона заселилася разом із донькою. 26.06.2024 позивач звернулася із заявою до голови суду про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових. Житлово-побутовою комісією для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду (далі - Комісія) було розглянуто питання щодо виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до заяви начальника відділу управління персоналом позивача від 26.06.2024. На засіданні Комісії 01 жовтня 2024 року затверджено рішення №1 про відмову у задоволенні заяви начальника відділу управління персоналом Аліни Шевченко про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових. В подальшому, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2024 №160/29741/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, а саме, визнано протиправним та скасовано Рішення засідання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 за №1 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 » та зобов`язано Дніпропетровський окружний адміністративний суд повторно розглянути заяву начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду Шевченко Аліни Василівни від 26.06.2024 про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2024 №160/29741/24, комісія повторно розглянула заяву позивачки про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових і рішенням №1 від 26.12.2025 та було відмовлено у задоволенні заяви позивачки про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових. Як зазначалось вище, п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, встановлено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Тобто, виключення жилого приміщення з числа службових можливе лише у випадку, якщо відпала потреба в такому його використанні. При відмові у задоволенні заяви позивача, Комісія також враховувала той факт, що згідно Журналу обліку заяв про надання службового житла зареєстровано 1 (одну) заяву від судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду про отримання службового житла для поліпшення житлових умов. Службовий житловий фонд суду створений для забезпечення житлом суддів та працівників апарату, що є гарантією їх незалежності та стимулом для залучення кваліфікованих кадрів. Наявність у журналі обліку осіб, які потребують житла, хоча б однієї заяви, є прямим та незаперечним доказом того, що потреба установи у даному приміщенні не відпала. Вилучення квартири з числа службових за наявності черги призведе до порушення прав інших працівників, які мають пріоритетне право на отримання цього житла у разі його звільнення. Відповідач зазначає, що спірна квартира є державною власністю і Дніпропетровський окружний адміністративний суд є балансоутримувачем, який зобов`язаний використовувати майно ефективно та за цільовим призначенням. Передача державної власності у житловий фонд для постійного проживання (з подальшою приватизацією) фактично означає безповоротну втрату державного майна. Відповідач не може розпоряджатися майном у спосіб, що суперечить інтересам держави та створює дефіцит службового житла для майбутніх потреб судової системи. Відмова у зміні правового статусу квартири жодним чином не обмежує право позивача на проживання. Позивач та її донька продовжують безперешкодно користуватися квартирою на підставі договору найму службового житла. Вказує, що стаття 125 Житлового кодексу України встановлює соціальний захист для осіб із 10-річним стажем, який полягає виключно у забороні виселення без надання іншого житла. Вказана норма не створює і не може створювати автоматичного права на зміну статусу житла зі «службового» на «постійне». Закон не зобов`язує установу розслужбовувати майно лише на підставі тривалості роботи працівника. Відповідач діяв добросовісно і на виконання рішення Запорізького ОАС від 15.01.2025 здійснив повторний розгляд заяви позивача. Процедура розгляду була дотримана повністю: питання винесено на комісію, аргументи вивчено, прийнято колегіальне рішення. Той факт, що результат розгляду знову є негативним для позивача, не є ознакою протиправності рішення. Це лише підтверджує об`єктивну незмінність обставин: наявність черги та відсутність можливості вилучити житло з фонду без шкоди для інтересів суду. Відповідач наголошує, що оскаржуване рішення житлово-побутової комісії Дніпропетровського окружного адміністративного суду №1 від 26.12.2025 було прийняте в межах чинного законодавства, на підставі повної оцінки житлових потреб установи та з дотриманням процедури, визначеної рішенням Запорізького ОАС від 15.01.2025. 
12.05.2026 третьою особою надані пояснення на позову заяву (вх. №26259). Зазначає. що до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі. Згідно п. 6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №37 зазначено наступне: «Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках коли воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Відповідно до пункту 15 Положення службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні. Житлова квартира, яка знаходиться за адресою; АДРЕСА_2 не приватизована та відповідно до ст. ст. 4,5 ЖК України належить до державного житлового фонду, що перебуває у віданні місцевих рад. Відповідно до частини першої статті 118 ЖК України службові жилі приміщення для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37, установлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових. Так, указане виключення провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернене роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях працівника, який припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Подальше проживання ОСОБА_1 в службовому приміщенні після припинення трудових відносин не є підставою для виключення його з числа службових, оскільки як вбачається з листа КВ ЖРЕП Кіровського району потреба у використанні службового жилого приміщення, як службового, не відпала та обумовлена наявністю великої чисельності працівників, які мають трудові відносини з підприємством та у необхідності покращення їх житлових умов. Отже, з огляду на вищенаведене, Комісією було розглянуто питання та затверджено рішення №1 про відмову у задоволенні заяви начальника відділу управління персоналом Аліні Шевченко щодо виключення службового жилого приміщення житла з числа службових. Рішення засідання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 за №1 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 » є обґрунтованим та прийнятим з урахуванням всіх обставин та відповідно до норм чинного законодавства. Також, відмова у зміні правового статусу квартири жодним чином не обмежує право позивача на проживання. Позивачка та її донька продовжують безперешкодно користуватися квартирою на підставі договору найму службового житла. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 , з 05.06.2007 працює у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, з 08.08.2011 переведена на посаду начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду. 
Відповідно до довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду №102 від 02.04.2026, начальник відділу управління персоналом Шевченко А.В. станом на 02.04.2026 має стаж роботи у судовій системі – 18 років 09 місяців 29 днів, з них на посаді начальника відділу управління персоналом 14 років 07 місяців 25 днів. 
Згідно з витягом з протоколу зборів суддів Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 №2 було прийнято рішення про надання службових приміщень, зокрема начальнику відділу управління персоналом ОСОБА_1 (квартири за адресою: АДРЕСА_2 ). 
02.01.2020 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.12.2019 №1324 «Про затвердження списків на заселення службових квартир» позивачу було видано ордер №0000000196 на заселення службового житлового приміщення жилою площею 18.7 кв.м., яке складається з однієї квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі договору найму службового житлового приміщення №20/02 від 20.01.2020 та акту приймання-передачі службового житлового приміщення №20/02 від 20.01.2020, укладеним між Дніпропетровським окружним адміністративним судом та ОСОБА_1 , останній було передано у володіння та користування ізольоване житлове приміщення, придатне для постійного проживання, а саме службове житлове приміщення: однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 . 
З 20.01.2020 позивач разом з дочкою зареєстровані та постійно проживають вищезазначеній квартирі.
З метою реалізації своїх прав щодо приватизації державного житлового фонду, 24.04.2024 позивач звернулася із заявою до голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду з проханням подати до виконавчого комітету Дніпровської міської ради клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартир, квартиру за адресою АДРЕСА_2 .
Листом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 за №08/34235/24 позивача повідомлено, що наказом голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду №894-к від 19.10.2018 утворено та затверджено склад житлово-побутової комісії Дніпропетровського окружного адміністративного суду для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними. 
На підставі Договору купівлі-продажу 26.12.2018 №1422 судом була придбана квартира яка поставлена на баланс Дніпропетровського окружного адміністративного суду. 
Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.06.2019 №586 «Про включення до числа службових жилих приміщень квартир» до числа службових жилих приміщень було включено квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Порядок включення житлових квартир до числа службових встановлений Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Дніпропетровському окружному адміністративному суді (далі-Положення), який введено в дію наказом голови суду № 201-од від 16.10.2018. 
Службове житлове приміщення надається працівникам на час виконання ним своїх службових обов`язків. У випадку звільнення особи із займаної посади службові жилі приміщення надаються особам, які мають право на них та внесені до Журналу обліку заяв про надання службового житла. 
Згідно з пунктом 6 розділу I «Загальні положення» Положення визначено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли установленому його виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться рішенням Комісії, на підставі клопотання голови суду або особи, яка виконує його обов`язки, рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування за місцем розташування приміщення.
Пунктом 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою Ради Міністрів РСР «Про службові житлові приміщення» від 04.02.1988 №37, передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. 
Згідно Журналу обліку заяв про надання службового житла на розгляді у Комісії зареєстровано 1 (одну) заяву судді Дніпровського окружного адміністративного суду про отримання службового житла для поліпшення житлових умов. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для звернення до виконавчого комітету Дніпровської міської ради про виключення жилого приміщення зі складу службових наразі немає.
Судом встановлено, що 17.06.2024 позивач повторно звернулася до голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою щодо звернення до виконавчого комітету Дніпровської міської ради з клопотанням разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою АДРЕСА_2 , на підставі того, що підстави, які унеможливлювали розгляд першого звернення відсутні, оскільки суддею, яка обліковувалася у списку на отримання житла для поліпшення житлових умов було подано заяву про виключення її зі списку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у зв`язку з відсутністю потреби у службовому житлі. 
Листом Дніпропетровського окружного адміністративного суду №08/49113/24 від 27.06.2024 позивача було повідомлено, що виключення жилого приміщення з числа службових проводиться рішенням Комісії, на підставі клопотання голови або особи, яка виконує його обов`язки, рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування за місцем розташування приміщення.
Відповідно до п.7 розділу І Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, введеного в дію наказом голови суду №201-од від 16.10.2018, працівник, який належить до кола осіб, зазначених у пункті 2 розділу IV цього Положення, має право звернутися до голови суду або особи, яка виконує його обов`язки, із заявою про виключення службового житлового приміщення, в якому він проживає спільно зі своєю сім`єю, з числа службових за формою відповідно до додатку 2 до вищезазначеного Положення. При цьому, необхідно надати документи, що підтверджують відсутність у нього та членів його сім`ї власного житла в населеному пункті, де розміщений суд, та документи, що підтверджують відповідність працівника вимогам пункту 2 розділу IV Положення. 
26.06.2024 позивач, відповідно до пункту 7 розділу I Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, затвердженим рішенням зборів суддів від 16.10.2018 №1 та введеного в дію наказом голови суду від 16.10.2018 №201-од, звернулася до голови суду із заявою про виключення службового житлового приміщення житла з числа службових. До заяви було надано: довідку про стаж роботи в судовій системі; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 ; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 ; копію картки платника податків ОСОБА_2 . 
Рішенням житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду №1 від 01.10.2024 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 » відмовлено у задоволенні заяви начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду Шевченко А.В. про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 .
07.11.2024 позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.06.2025, у справі №160/29741/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення засідання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 за №1 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 ». Зобов`язано Дніпропетровський окружний адміністративний суд повторно розглянути заяву начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду Шевченко Аліни Василівни від 26.06.2024 про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
У подальшому, Рішенням житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду №1 від 26.12.2025 «Про повторний розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 37,2 кв.м.» відмовлено у задоволенні заяви начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду Аліни Шевченко про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 .
На думку позивача, вищевказане рішення відповідача є протиправним, необґрунтованим та такими, що порушує права останньої на реалізацію її права на приватизацію державного житлового фонду
Вирішуючи справу в межах спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. 
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. 
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири віднесені у встановленому порядку до числа службових. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
Статтею 118 Житлового кодексу України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. 
Згідно з п.2 розділу І Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Дніпропетровському окружному адміністративному суді» затвердженого наказом голови суду від 16.10.2018 №201-од, службові жилі приміщення призначаються для заселення працівниками Дніпропетровського окружного адміністративного суду за переліком посад, визначених постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 №37 «Про службові жилі приміщення».
Згідно з п.1 розділу ІІ Положення, службові жилі приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом. 
Приписами розділу ІІ Положення визначено, що для отримання службового житла працівник подає на ім`я голови суду заяву. Після перевірки відповідних заяв житлово-побутовою комісією суду, дані документи включаються до Журналу обліку заяв про надання службового житла, в якому зареєстровано список осіб – працівників суду у яких наявна потреба у наданні службового житла. 
Службове жиле приміщення надається працівникам на час виконання ними своїх службових обов`язків. У випадку звільнення особи із займаної посади службові жилі приміщення надаються особам, які мають право на них та внесені до журналу обліку заяв про надання службового житла.
Статтею 125 Житлового кодексу України передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла. 
Приписами п.2 розділу IV Положення, не можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у пункті 1 розділу IV положення, працівників, які пропрацювали у судовій системі не менш як десять років. 
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири віднесені у встановленому порядку до числа службових. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
Згідно з пунктом 6 розділу І Положення визначено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли установленому його виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться рішенням Комісії, на підставі клопотання голови суду або особи, яка виконує його обов`язки, рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування за місцем розташування приміщення. 
Пунктом 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою Ради Міністрів РСР «Про службові житлові приміщення» від 04.02.1988 №37, передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.
Відповідно до п.7 розділу І Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, введеного в дію наказом голови суду №201-од від 16.10.2018, працівник, який належить до кола осіб, зазначених у пункті 2 розділу IV цього Положення, має право звернутися до голови суду або особи, яка виконує його обов`язки, із заявою про виключення службового житлового приміщення, в якому він проживає спільно зі своєю сім`єю, з числа службових за формою відповідно до додатку 2 до вищезазначеного Положення. При цьому, необхідно надати документи, що підтверджують відсутність у нього та членів його сім`ї власного житла в населеному пункті, де розміщений суд, та документи, що підтверджують відповідність працівника вимогам пункту 2 розділу IV Положення.
Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на підставі клопотання житлово-побутової комісії Дніпропетровського окружного адміністративного суду. 
Отже, Положення визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями суддів, працівників суду та членів їх сімей в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. 
Враховуючи приписи пункту 6 розділу ІІ та пункту 2 розділу IV Положення, працівники суду, які пропрацювали у судовій системі не меньше10 років і більше, що забезпечені службовими житловими приміщеннями, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку визначеному Положенням. 
Виключення квартир з числа службових для забезпечення судів, працівників суду та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання житлово-побутової комісії Дніпропетровського окружного адміністративного суду до виконавчого комітету Дніпровської міської рада.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду №102 від 02.04.2026, начальник відділу управління персоналом Шевченко А.В. станом на 02.04.2026 має стаж роботи у судовій системі – 18 років 09 місяців 29 днів, з них на посаді начальника відділу управління персоналом 14 років 07 місяців 25 днів. 
На підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.12.2019 №1324 «Про затвердження списків на заселення службових квартир» позивачу було видано ордер №0000000196 на заселення службового житлового приміщення жилою площею 18.7 кв.м., яке складається з однієї квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Як вже було встановлено судом, позивач неодноразово зверталася до голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду з проханням погодити виключення її квартири з числа службових.
Суд зазначає, що посилання відповідача у своїх листах, як на підставу для неможливості задоволення заяви позивача на листи Державної судової адміністрації України є хибним, оскільки такі листи мають інформаційний характер і не встановлюють нових правових норм.
Крім того, судом встановлено, що представником позивача на адресу Державної судової адміністрації України був направлений адвокатський запит від 13.01.2026 вих.№13/01-26 про надання інформації щодо кількості жилих приміщень, виключених зі складу службових об`єктів державного нерухомого майна, а саме службових квартир в період з 2020 по 2025 рік.
Листом від 20.01.2026 №14-1501/26 Державна судова адміністрація України щодо виключення зі складу службових об`єктів державного нерухомого майна жилих приміщень, а саме службових квартир, які належать до державної власності та перебувають у сфері управління ДСА України, зазначила що відповідно до Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України (далі – Положення), затвердженого наказом ДСА України від 22.12.2017 № 1122, зокрема: виключення жилого приміщення з числа службових провадиться за рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування на підставі подання голови суду, Голови ДСА України, начальника територіального управління ДСА України або особи, яка виконує їх обов`язки (пункт 7 розділу І).
Крім цього, ДСА України у своєму листі повідомило, що у ІV кварталі 2025 року до ДСА України надійшли листи від Південно-західного апеляційного господарського суду та Територіального управління ДСА України в Дніпропетровській області, якими поінформовано ДСА України щодо виключення зі складу службових об`єктів державного нерухомого майна жилих приміщень, а саме 2 (двох) службових квартир, які належать до державної власності та перебувають у сфері управління ДСА України.
Суд критично ставиться до доводів відповідача в частині наявності у журналі обліку осіб, які потребують житла, хоча б однієї заяви, що є прямим та незаперечним доказом того, що потреба установи у даному приміщенні не відпала, оскільки доказів такого матеріали справи не містять.
Крім того, перебування особи на обліку осіб які потребують житла, не створює абсолютного чи безумовного права на отримання саме конкретної квартири. Такий облік лише фіксує загальне право на поліпшення житлових умов у майбутньому за наявності відповідного житлового фонду. Тому твердження про автоматичне порушення прав інших працівників суду є перебільшеним.
Також слід зауважити, що статус балансоутримувача, яким є Дніпропетровський окружний адміністративний суд, не наділяє його дискрецією необмежено відмовляти у зміні правового режиму майна. Такі питання вирішуються з урахуванням норм законодавства, рішень уповноважених органів та балансу інтересів, а не виключно внутрішньою доцільністю установи.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. 
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи.
У статті 8 Конвенції закріплено право кожного на повагу до його приватного і сімейного життя, житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права інакше, ніж згідно із законом і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. 
Згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких законно мешкають або законно створені. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків з конкретним місцем (рішення ЄСПЛ у справі «Прокопович проти росії», заява № 58255/00, пункт 36,). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява № 19009/04, пункт 50).
У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). 
Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому безпідставна відмова у ініціюванні питання щодо виключення жилого приміщення з числа службових, шляхом подання підприємством, установою, організацією відповідного клопотання до виконавчого комітету відповідної ради, є невиправданим втручанням у приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла, внаслідок чого спірне рішення має бути визнано протиправним.
Відтак, за наведених обставин, рішення житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду №1 від 26.12.2025 «Про повторний розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 37, кв.м.», яким відмовлено у задоволенні заяви начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду Аліні Шевченко (РНОКПП НОМЕР_1 ) про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. 
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)». 
У даному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийняти рішення щодо виключення з числа службових квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 , передачу такого службового житла у власність ОСОБА_1 , та звернутись з відповідним клопотанням (поданням) до виконавчого комітету Дніпровської міської ради є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки, суб`єктом владних повноважень у справі був Дніпропетровський окружний адміністративний суд, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 1064,90 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, буд. 4; код ЄДРПОУ 34824364), третя особа: Дніпровська міська рада (49000, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; код ЄДРПОУ 26510514) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду №1 від 26.12.2025 «Про повторний розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 37, кв.м.», яким відмовлено у задоволенні заяви начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду Аліні Шевченко (РНОКПП НОМЕР_1 ) про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд прийняти рішення про виключення з числа службових квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , передачу такого службового житла у власність ОСОБА_1 , та звернутися з відповідним клопотанням (поданням) до виконавчого комітету Дніпровської міської ради.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1064,90 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 90 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського окружного адміністративного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.05.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник