Справа № 175/5917/26
Провадження № 2-а/643/123/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 місто Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Астаповича О.В. 
за участю секретаря судового засідання Штонди В.С. 
позивача ОСОБА_1 
відповідача начальника відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 
представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до начальника відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення
ВСТАНОВИВ
26.03.2026 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 (далі – позивач) подав до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області позовну заяву до начальника відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення. 
Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2026 справу направлено за підсудністю до Салтівського районного суду міста Харкова.
Автоматизованим розподілом судової справи між суддями від 18.05.2026 справа розподілена судді Астаповичу О.В.
Ухвалою судді від 19.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження. Призначено судове засідання на 28.05.2026 о 10-30 год
27.05.2026 засобами підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву.
В судове засідання 28.05.2026 зв`явився позивач, позов підтримав, надав пояснення у справі, які аналогічні викладеним у позовній заяві. Пояснив, що в мікроавтобусі відсутні пасажирські місця, що виконував бойову задачу командира щодо перевезення боєкомплекту. В судовому засіданні оголошено перерву для ознайомлення позивача з відзивом до 16.06.2026. 
11.06.2026 до суду надійшло клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_2 Супруна С.В. про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, а також участь відповідача ОСОБА_2 за допомогою засобів відеоконферензв`язку представника Супруна С.В. Клопотання було задоволено.
В судове засідання 16.06.2026 з`явились сторони, надали свої пояснення.
Після дослідження доказів у судовому засіданні на запитання суду про наявність клопотань позивач заявив клопотання про долучення фотографій мікроавтобусу, проте суд відхилив це клопотання з підстав його несформованості, незрозумілості доказового значення цих фотографій. Зі сторони відповідачів клопотань не було.

Узагальнений виклад позиції позивача
Позивач в адміністративному позові вказав, що 09.02.2026 в Донецькій області Краматорського району в селі Очеретине по вул. Нагорного біля будинку № 1 старшим інспектором відділення ВІБДР Черновецького 3В ВСП головним сержантом ОСОБА_4 було зупинено для перевірки військовий автомобіль «Volkswagen LT 46» в/н НОМЕР_1 під його керуванням - військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що він нібито керував даним транспортним засобом без відповідних документів на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР України (відсутнє посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії), у зв`язку з чим відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення від 09.02.2026 серії 3ХЧ № 0924, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. На підставі вказаного протоколу начальником відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_3 ) 16.03.2026 було винесено постанову № 524/110/26 по справі про адміністративне правопорушення (далі- оскаржувана постанова), якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Вважає постанову незаконною, такою, що не ґрунтується на дійсних обставинах справи, є наслідком непрофесійних або навмисних дій працівників ВСП, підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.02.2026 серії 3ХЧ № 0924, позивач керував ТЗ «Volkswagen LT46» без відповідних документів на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР України (відсутнє посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії)», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Позивач посилається на постанову постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», яку доповнено пунктом 1-1, згідно якого установлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В. 
Вважає, що посадові особи не вказали якою саме категорією повинен володіти позивач, щоб мати право керувати вказаним транспортним засобом.
Також у позові вказано, що позивач є діючим військовослужбовцем, був зупинений під час виконання службових обов`язків при керуванні транспортним засобом військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 . Дана місцевість визначена як територія можливих і активних бойових дій, відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.

В судовому засіданні позивач пояснив, що перевозив боєкомплект за наказом командира і в той момент його зупинили для перевірки документів та склали протокол.

Узагальнений виклад позиції відповідачів
Представник Супрун С.В. подав відзив на позовну заяву, яким не погодився із позовною заявою, просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
По-перше. Посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 16.03.2026 складено постанову №524/110/26 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, вчинене позивачем, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 матросом ОСОБА_1 , та направлено копію супровідним листом №802/2946 від 16.03.2026 до військової частини НОМЕР_2 для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У відповіді військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2026 №1192/1370 вказано, що протокол від 16.03.2026 отримано 17.03.2026 та матроса ОСОБА_1 ознайомлено з постановою по справі про адміністративне правопорушення, копію якої отримано ним.
Вважає, що позивачем пропущено десятиденний строк на подання адміністративного позову, оскільки в ухвалі від 19.05.2026 вказано, що позивач звернувся до суду 01.04.2026. 
По-друге. При перевірці виявлено, що у позивача відсутня категорія «D», у посвідчені водія на право керування транспортним засобом автобусом, оскільки згідно з посвідченням водія серія НОМЕР_4 відкриті категорії «В» та «С». 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.02.2026 року серії ЗХЧ №0924, встановлено що позивач керував 09.02.2026 військовим транспортним засобом «WOLKSWAGEN LT 46» військовий номер НОМЕР_5 , без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме категорії «D», чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
По-третє, вважає, що оскаржувана постанова складена у повній відповідності до чинного законодавства, а тому вважає, що позивачем не доведено протиправність дій (бездіяльності) посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 під час складення оскаржуваної постанови У зв`язку з чим, відсутні підстави задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на позовну заяву. Надав пояснення, які аналогічні викладеним у відзиві.

Відповідач ОСОБА_5 заперечив проти позову. Пояснив, що оскаржувана постанова складалась за фактом відсутності відповідної категорії на право керування транспортним засобом. Повідомив суду, що обставини виконання позивачем бойового завдання не з`ясовувались. 

Висновки суду
Дослідивши матеріали судової справи у відкритому судовому засіданні у присутності сторін суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення. 

Згідно з ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 19 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. 
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 
1)чи було вчинено адміністративне правопорушення, 
2)чи винна дана особа в його вчиненні, 
3)чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 
4)чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, 
5)чи заподіяно майнову шкоду, 
6)чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, 
7)з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. А згідно з абз. 1, 2 ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінив докази, які подані до суду. Суд не витребовував докази від відповідача оскільки прямий обов`язок доказування передбачений ст. 77 КАС України. Відтак, Суд вважає за необхідне зробити свій висновок на тому обсязі, який міститься в матеріалах справи. 
Суд звертає увагу, що відповідач не подав копії усієї справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.
Суд вважає, що протокол відносно позивача складено за порушення вимог п. 2.1 «а» ПДР, за що дійсно передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Тобто позивач вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Позивач винен у вчинені цього адміністративного правопорушення, адже достеменно знав про відсутнійсть катергорії "Д" свого водійського посвідідчення. Позивач підлягає адміністративній відповідальності. Суд не встановив з пояснень позивача та відповідача невраховані при складанні оскаржуваної постанови пом`якшуючі чи обтяжуючі обставини.
Проте, суд вважає, що відповідач, начальник відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , не дотримався вимог ст. 280 КУпАП та при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення не встановив обставини, про які позивач стверджував ще при складанні протоколу про адміністративне правопорушення – виконання ним бойового завдання. 
До матеріалів справи відповідач долучив лист від 16.03.2026, яким до командира військової частини НОМЕР_2 , військовослужбовцем якої є позивач, доводять до відома винесену оскаржувану постанову.
Інших листів особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення чи посадової особи, яка виносила оскаржувану постанову, якими вони встановлюють чи просять надати інформацію чи дійсно позивач виконував бойове завдання – не додано. 
Безперечно, обставини виконання бойового завдання мають враховуватись особою, яка визначає наявність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ці обставини мають значення для вірного та повного з`ясування обставин справи.
Також суд звертає увагу на те, що сторона відповідача не стверджувала про вчинення іншого правопорушення, яке було б супутнім до інкримінованого. Також відповідач не встановлював, що позивач перебував за кермом у позаслужбовий час і поза межами виконання службових (військових) обов`язків. За таких обставин пояснення позивача про саме виконання ним службового завдання, а саме бойового завдання знаходить своє підтвердження. 
Обставини перевезення боєкомплекту військовослужбовцем на території проведення воєнних дій суд вважає тими обставинами крайньої необхідності, які слід розуміти під час дії воєнного стану. 
Отже, відповідач ОСОБА_2 не виконав прямого обов`язку передбаченого ст. 280 КУпАП та не встановив обставини, що мають значення у справі, адже виключають адміністративну відповідальність позивача. Обставина перевезення боєкомплекту превалює над формальною наявністю категорії на право керування автобусом, особою, яка має право керувати вантажним автомобілем згідно посвідчення водія з 22.08.2000 року. Також суд враховує, що є загальновідомою інформацією транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель LT 46 виготовляється саме як вантажний малогабаритний автомобіль (фургон малотонажний), а автобусом може стати тільки після його відповідного переобладнання. Тобто суд не сумнівається в тому, що у позивача не було технічних проблем у водінні та кермуванні цим транспортним засобом, що також може пояснювати відповідне рішення відповідного командира доручити саме позивачу виконувати цю дуже відповідальну бойову задачу з перевезення боєкомплекту. 
При цьому суд не встановлює особу командира, який віддав відповідний наказ, адже встановити чи спростувати ці обставини було обов`язком відповідача, а також з причини відсутності у суду відповідного рівня доступу до військових документів. 

З цих підстав, суд вважає, шо оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 286 КАС України:
«1. Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
2. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
3. За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.»

Керуючись ст. 2, 5, 77, 243 246, 250, 255, 286, 292 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1  задоволити.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову № 524/110/26 від 16 березня 2026 року по справі про адміністративне правопорушення, яка винесена від 16.03.2026 року начальником відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
3. Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, вчинене 09.02.2026 військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 матросом ОСОБА_1 (протокол про адміністративне правопорушення від 09.02.2026 року серії ЗХЧ № 0924).
4. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 18.06.2026

Суддя         О.В. Астапович