Справа № 638/5806/21
Провадження № 2/638/518/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року    м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Яковлевої В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі частки зі спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

До Шевченківського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі частки зі спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.
Так, відповідно до змісту позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд:
-припинити право спільної часткової власності для ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 79, 3 кв. м. з відповідними надвірними будівлями та спорудами шляхом його виділення в натурі;
-виділити ОСОБА_1 в приватну власність належну їй 35/100 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 в натурі, як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, приміщення будинку: житловий будинок літ. «А-2», який складається: 2-3 сан. вузол пл. 5,5 кв.м., 2-4 коридор площею 2,2 кв.м., 2-2 коридор площею 6,9 кв.м., 2-5 житлова кімната площею 21,5 кв.м., 2-15 житлова кімната площею 26,5 кв.м., 2-13 частина житлової кімнати площею 16,7 кв.м., загальною площею 79, 3 житловою площею квадратних метрів, 64,7 кв.м. з відповідними надвірними будівлями та спорудами гаражі літ. Л,Ж, всього вартістю 295 532,00 грн.;
-для інших співвласників зберегти право спільної часткової власності з перерозподілом їх ідеальних часток;
-визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 2 315 кв.м., у відповідності до часток співвласників та відповідно до фактичного користування.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 володіє 35/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Їй належать жилі двох поверхові прибудови літ «А2-2», літ «А3-2» та споруда альтанки літ. «О» за тією ж адресою.
Згідно із технічним паспортом загальна площа приміщення будинку садибного типу, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 755 кв.м.
З їх числа у власності ОСОБА_1 перебуває 281,1 кв.м. (у т.ч. житлова 191,0 кв.м., допоміжна 88,7 кв.м., неопалювальна 1, 4 кв.м.).
Співвласниками інших частин вказаного будинку є відповідачі. Так, ОСОБА_2 належить 13/100 частини будинку, ОСОБА_3 – 13/100 частини будинку, ОСОБА_4 – 26/100 частини будинку та ОСОБА_5 – 13/100 частини будинку. 
На підставі рішення РВК № 20 від 26.07.1955 у користування всіх власників домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 перебувала земельна ділянка площею 3315 кв.м. На той момент в складі домоволодіння, перебувало домоволодіння, яке на даний час виділено в окреме, за адресою АДРЕСА_1 , розташоване на приватизованій земельній ділянці розміром 1000 кв.м. 
Таким чином, на теперішній час у користуванні всіх власників домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 перебуває земельна ділянка площею 2315 кв.м.
Позивачка зазначає, що між власниками вказаного будинку склався певний порядок щодо користування даною земельною ділянкою. Проте, виник спір про порядок користування земельною ділянкою, який полягає у розташуванні огорожі.
Також, ОСОБА_1 вказала, що ділянка для обслуговування її частини домоволодіння відокремлена від інших частин огорожами літ. № 9 та літ. № 14, має окремий вхід ворота літ. № 2. Приміщення, які перебувають у користуванні позивача ізольовані від приміщень інших співвласників, мають окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення.
Між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 складена та підписана угода учасників спільної часткової власності про порядок користування спільним домоволодінням від 11.01.1996 р. (далі – Угода від 11.01.1996 р.), посвідчена державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Колядою Т.Г.
Всі теперішні власники є правонаступниками Угоди від 11.01.1996 р. та повинні її виконувати.
За договором купівлі-продажу від 27.01.1996 р. ОСОБА_1 , купила у ОСОБА_6 20/100 та у ОСОБА_7 15/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 , усього 35/100 частин цього домоволодіння.
Таким чином, позивачка вказує на те, що є правонаступником за Угодою від 11.01.1996р. У її користуванні перебувають 35/100 частин домоволодіння, в числі яких наступні приміщення А-2 домоволодіння, а саме: 2-3 сан. вузол пл. 5,5 кв.м, 2-4 коридор пл. 2,2 кв.м., 2-2 коридор пл. 6,9 кв.м., 2-5 житлова кімната пл. 21,5 кв.м., 2-15 житлова кімната пл. 26,5 кв.м., 2-13 житлова кімната пл. 22,6 кв.м., гаражі літ. Л, Ж, льох літ. Й, вбиральня літ. Н, мусорозбірник літ. М, ворота літ. № 2, огорожа літ. №9, замощення літ. І.
Згідно з Угодою від 11.01.1996р. у користуванні відповідачів знаходяться інші частини житлового будинку з обслуговуючими будівлями та спорудами на окремих частинах земельної ділянки із самостійним в`їздом.
Так, позивач зазначає, що в користуванні відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (правонаступники ОСОБА_9 ) перебувають у кожного по 13/100 частин цього будинку (нерозділені в натурі 26/100 частин), а саме: 1-2 кухня пл. 11,7 кв.м., 3 жила кімната пл. 21,6 кв.м., 1-5 санвузол пл. 4,5 кв.м., І – сіни пл. 5,2 кв.м., ганок літ. а4, жилого будинку літ. А-1, вбиральня літ. 3, паркан літ. №1, №4, хвіртка літ. №5, замощення III.
В користуванні відповідача ОСОБА_4 перебувають такі приміщення; підвал літ. Ап, приміщення 3- 2 кухня пл. 13,9 кв.м., 3-3 санвузол пл.. 5,1 кв.м., 3-4 жила кімната пл. 30,2 кв.м., 3-5 жила кімната пл.. 12,6 кв.м. 3-6 жила кімната пл.. 20,1 кв.м., сіни пл.. 5,8 кв.м., жилого будинку літ. А-1.
В користуванні відповідача ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_10 ) перебувають: жилий будинок літ. Б-1, жила прибудова літ. Б1, сіни літ.б, літ.б1, бесідка літ. Е, сарай літ. Д, хвіртка літ. №3, №8, хвіртка №10, №12, замощення II.
Позивачка посилається на те, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 218589596 від 31.07.2020 Опис об`єкта (домоволодіння АДРЕСА_1 ) містить наступне:
житловий будинок літ. "А-1-3" з прибудовами житловою площею 163,9 кв.м, загальною площею 300,1 кв.м, житловий будинок літ. "Б-1" з прибудовами житловою площею 18,2 кв.м, загальною площею 24,2 кв.м, надвірні будівлі: навіси літ. "Р", "Т", погріб літ. "И", гаражі літ. "Л", "Ж", оглядова яма, сміттязбірник літ. "М", вбиральня літ. "Н", альтанка літ. "О", огорожа №1-3, 9,13-16, замощення №I, II, III, IV, самочинно побудовані: гаражі літ. "П", "С", житлова прибудова літ. "А4-3", загальною площею 314,8 кв.м, житловою площею 191,0 кв.м, підвал літ. "Ап" загальною площею 31,8 кв.м, мансарда літ. "Ам" загальною площею 36,7 кв.м, приміщення №4-4, 4-5, 4-8, 4-9, 4-10 в житловому будинку літ. "Б-1" загальною площею 23,4 кв.м, балкон літ. "а8" площею 24,0 кв.м.
В зв`язку з наведеним, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.
Ухвалою Дзержинського (нині Шевченківського) районного суду м. Харкова від 02 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Дзержинського (нині Шевченківського) районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2021 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу
Ухвалою Дзержинського (ниніШевченківського) районного суду м. Харкова від 06 липня 2022 року поновлено провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Дзержинського (нині Шевченківського) районного суду м. Харкова від 17 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткових матеріалів, про витребування доказів задоволено.
Прийнято додаткові матеріали для виконання судової будівельно-технічної експертизи № 30224 у Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса».
Витребувано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за адресою: 61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4, матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині відмовлено.
Ухвалою Дзержинського (нині Шевченківського) районного суду м. Харкова від 19.10.2022 клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено.
Призначено у справі № 638/5806/21 судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання:
- Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва провести виділ домоволодіння в натурі відповідно до ідеальної частки належної ОСОБА_1 , яка складає 35/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , з урахуванням фактично складеного порядку користування домоволодінням між співвласниками? При цьому вказати всі варіанти можливого виділу.
- Якщо виділ 35/100 частин домоволодіння в натурі технічно можливий з незначним відступом як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення від розміру ідеальної частки належної ОСОБА_1 , вказати такі варіанти, при цьому провести розрахунки, вказати суми компенсації, хто і кому повинен їх сплатити , які необхідна зробити переобладнання та перепланування , як в такому разі зміняться ідеальні частки співвласників?
- Розрахувати ідеальні частки інших співвласників, для яких зберігається право спільної часткової власності після виділення домоволодіння ОСОБА_1 в натурі.
- Визначити порядок користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , на якій розташовані будівлі, що належать на правах спільної власності, відповідно до належній їй ідеальної частки, при цьому врахувати порядок користування, який вже склався між співвласниками?
Проведення експертизи доручено експертам ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса (м. Харків, вул. Золочівська, 8 А).
Надано експертній установі з метою проведення експертизи матеріали цивільної справи № 638/5806/21 (провадження № 2/638/2066/22), зокрема, додаткові матеріали для виконання судової будівельно-технічної експертизи № 30224 у Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, а саме за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Покладено на позивача ОСОБА_1 обов`язок щодо забезпечення прибуття експертів до об`єкта дослідження.
Покладено на сторони цивільної справи, які є власниками спірної земельної ділянки, обов`язок забезпечити експертам вільний доступ до земельної ділянки по АДРЕСА_1 на визначену експертами дату та час проведення експертного дослідження.
Роз`яснено сторонам, що відповідно до вимог, передбачених статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.
27 жовтня 2025 року до суду надійшов висновок експерта № 36123 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 27.10.2025 поновлено провадження у цивільній справі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 26.01.2026 закрито підготовче провадження у цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивачка ОСОБА_1 подала через систему «Електронний Суд», просила суд провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою за другим запропонованим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи № 36123 від 25.10.2025 р.
Відповідач ОСОБА_4 подав через канцелярію суд заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд врахувати при вирішенні справи можливість доступу ОСОБА_4 до мереж водо-, газопостачання, які знаходяться на території земельної ділянки позивача. 2704.2026 року відповідач ОСОБА_4 подав через канцелярію суд заяву про розгляд справи без його участі. Підтримує другий варіант вирішення даного спору, запропонований експертом за результатом проведеної експертизи.
Інші відповідачі у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 володіє 35/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 27.01.1996, який посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Колядою Т.Г. та на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від. 24.01.2012 позивачеві належать жилі двох поверхові прибудови літ «А2-2», літ «А3-2» та споруда альтанки літ. «О» за тією ж адресою, зареєстровані КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером запису 1099 в книзі: 1 від 31.01.1996 та від 15.10.2012 (а.с. 6-11 том 1).
Згідно із технічним паспортом, виданим ТОВ Міське «Бюро технічної інвентаризації» 27.10.2020, загальна площа приміщення будинку садибного типу, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 755 кв.м.
З їх числа у власності ОСОБА_1 перебуває 281,1 кв.м. ( у т.ч. житлова 191,0 кв.м., допоміжна 88,7 кв.м., неопалювальна 1, 4 кв.м.).
Співвласниками інших частин вказаного будинку є відповідачі. Так, ОСОБА_2 належить 13/100 частини будинку, ОСОБА_3 – 13/100 частини будинку, ОСОБА_4 – 26/100 частини будинку та ОСОБА_5 – 13/100 частини будинку. (а.с. 12-19 том 1).
На підставі рішення РВК № 20 від 26.07.1955 у користування всіх власників домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 перебувала земельна ділянка площею 3315 кв.м. На той момент в складі домоволодіння, перебувало домоволодіння, яке на даний час виділено в окреме, за адресою АДРЕСА_1 , розташоване на приватизованій земельній ділянці розміром 1000 кв.м. (а.с. 23 том 1).
Таким чином, на теперішній час у користуванні всіх власників домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 перебуває земельна ділянка, площею 2315 кв.м.
За договором купівлі-продажу від 27.01.1996 р. ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 20/100 та у ОСОБА_7 15/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 , усього 35/100 частин цього домоволодіння (а.с. 6-7 том 1).
Отже, у її користуванні перебувають 35/100 частин домоволодіння, в числі яких наступні приміщення А-2 домоволодіння, а саме: 2-3 сан. вузол пл. 5,5 кв.м, 2-4 коридор пл. 2,2 кв.м., 2-2 коридор пл. 6,9 кв.м., 2-5 житлова кімната пл. 21,5 кв.м., 2-15 житлова кімната пл. 26,5 кв.м., 2-13 житлова кімната пл. 22,6 кв.м., гаражі літ. Л, Ж, льох літ. Й, вбиральня літ. Н, мусорозбірник літ. М, ворота літ. № 2, огорожа літ. № 9, замощення літ. І.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 218589596 від 31.07.2020 Опис об`єкта (домоволодіння АДРЕСА_1 ):
житловий будинок літ. "А-1-3" з прибудовами житловою площею 163,9 кв.м, загальною площею 300,1 кв.м, житловий будинок літ. "Б-1" з прибудовами житловою площею 18,2 кв.м, загальною площею 24,2 кв.м, надвірні будівлі: навіси літ. "Р", "Т", погріб літ. "И", гаражі літ. "Л", "Ж", оглядова яма, сміттязбірник літ. "М", вбиральня літ. "Н", альтанка літ. "О", огорожа №1-3, 9,13-16, замощення №I, II, III, IV, самочинно побудовані: гаражі літ. "П", "С", житлова прибудова літ. "А4-3", загальною площею 314,8 кв.м, житловою площею 191,0 кв.м, підвал літ. "Ап" загальною площею 31,8 кв.м, мансарда літ. "Ам" загальною площею 36,7 кв.м, приміщення №4-4, 4-5, 4-8, 4-9, 4-10 в житловому будинку літ. "Б-1" загальною площею 23,4 кв.м, балкон літ. "а8" площею 24,0 кв.м.
Відповідно до висновку експерта № 36123 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, експертами зазначено, що виділення 35/100 частини домоволодіння неможливе. 
Водночас, запропоновано два варіанти порядку користування частиною земельної ділянки.
Згідно першого варіанту порядку користування частиною земельної ділянки позивачеві пропонується виділити у користування земельну ділянку площею 797 кв. м.
Границя між земельними ділянками співвласників проходить у такий спосіб:
?на відстані 6,53 від кута земельної ділянки (крапка А) до тильної сторони відрізок довжиною 6,93 м;
?по прямій відрізок довжиною 19,44 м (11,25 м + 8,19 м);
?по зовнішній стіні житлової прибудови літ. «А2-2» відрізок довжиною 26,37 м;
?поворот ліворуч відрізок довжиною 3,90 м (2,70+1,20).
?на відстані 13,64 м від кута земельної ділянки (крапка Б) до тильної сторони відрізок довжиною 5,75 м;
?по прямій відрізок довжиною 21,88 м;
?поворот ліворуч відрізок довжиною 8,46 м (2,23 м + 6,23 м);
?поворот до тильної сторони земельної ділянки відрізок довжиною 25,01 м (5,43 м + 8,88 м + 0,69 м+10,01 м);
?поворот праворуч відрізок довжиною 1,0 м.
Для обслуговування частин зовнішніх стін житлової прибудови літ. «А2-2» пропонується встановити земельні сервітути площею 26,37 кв.м. та 0,69 кв.м. Земельну ділянку біля стін пропонується надати в користування іншим співвласникам при цьому позивач має право використовувати цю земельну ділянку для їх обслуговування. 

І варіант порядку користування частини земельної ділянки зазначений у додатку № 3.

Відповідно до другого варіанту: співвласнику (позивачу ОСОБА_1 ) пропонується виділити у користування земельну ділянку площею 823,37 кв.м.
Границя між земельними ділянками співвласників проходить у такий спосіб:
?на відстані 6,53 м від кута земельної ділянки (крапка А) до тильної сторони відрізок довжиною 6,93 м;
?по прямій відрізок довжиною 19,44 м (11,25 м + 8,19 м);
?поворот праворуч під прямим кутом відрізок довжиною 1,0м;
?паралельно від зовнішньої стіни житлової прибудови літ. «А2-2» відрізок довжиною 26,37 м;
?поворот ліворуч відрізок довжиною 2,90 м (1,70+1,20).
?на відстані 13,64 м від кута земельної ділянки (крапка Б) до тильної сторони відрізок довжиною 5,75 м;
?по прямій відрізок довжиною 21,88 м;
?поворот ліворуч відрізок довжиною 8,46 м (2,23 м + 6,23 м);
?поворот до тильної сторони земельної ділянки відрізок довжиною 25,01 м (5,43 м + 8,88 м + 0,69 м+10,01 м);
?поворот праворуч відрізок довжиною 1,0 м.
Для обслуговування частини зовнішньої стіни житлової прибудови літ. «А2-2» пропонується встановити земельний сервітут площею 0,69 кв.м. Земельну ділянку біля частини стіни пропонується надати в користування III, IV та V співвласників при цьому позивач має право використовувати цю земельну ділянку для їх обслуговування. 

ІІ варіант порядку користування частини земельної ділянки зазначений у додатку № 4.

Щодо домоволодіння, експерт зазначив, що по запропонованому варіанту виділу І співвласнику виділяється приміщень і будівель на суму 1749333,0 грн, II співвласнику - на суму 104161,0 грн, III співвласнику - на суму 212177,0 грн, IV та V співвласникам на суму 138079, 0 грн.
Відповідно до запропонованого варіанту виділу частки співвласників будуть мати вигляд:
Iспіввласник - 79/100 (174933/2203750);
IIспіввласник - 5/100 (104161/2203750);
IIIспіввласник - 10/100 (212177/2203750);
IVта V співвласники - 6/100 (138079/2203750) (по 3/100 у кожного).
По запропонованому варіанту виділу частини домоволодіння компенсація не розраховувалась у зв`язку з тим, що між співвласниками укладено угоду учасників спільної часткової власності про порядок користування спільним домоволодінням від 11.01.1996 після якої відбулася зміна складу домоволодіння (частина будівель та споруд була зведена за особисті кошти співвласників, частина будівель та споруд зруйнована).
При запропонованому варіанті виділу переобладнання та перепланування у житловому будинку робити не потрібно.
Варіант виділу житлових приміщень позивача зазначений у додатку № 1 до даного висновку.
Таким чином, згідно висновку експерта № 36123, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи технічно неможливо відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва провести виділ домоволодіння в натурі відповідно до ідеальної частки належної позивачеві, яка складає 35/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 з урахуванням фактично складеного порядку користування домоволодінням між співвласниками.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі й щодо права спільної власності.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно правових висновків, що містяться у постанові від 28.03.2023 року Верховного Суду у справі № 500/3987/16-ц юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частки, які залишаються в інших співвласників, у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.
Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Виходячи з аналізу змісту норм ст. 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Визначальним для виділу частки будівлі в натурі, яка перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників.
У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16 (провадження № 61-13434св19) зроблено висновок, що допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкта нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу.
З такого ж висновку виходив Верховний Суд у постанові від 17 травня 2022 року у справі № 570/2438/19 (провадження № 61-11448св20).
Таким чином, виділ з нерухомого майна частки як самостійного об`єкта повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами, що, зокрема, встановлюється за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновку щодо технічної можливості такого виділу.
Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, частка якого виділяється, та власнику (власникам), частки яких залишаються, мають бути виділені окремі приміщення, які повинні бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, підведену систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК.
У свою чергу, Верховний Суд розмежував поняття "поділ" та "виділ" майна, що є у спільній частковій власності та в своїй постанові 28 липня 2021 року в справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) дійшов наступного висновку.
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що, відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. 
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. 
Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. 
При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. 
При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. 
Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. 
Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. 
ОСОБА_1 просила суд здійснити виділити в натурі у приватну власність 35/100 часток у праві на домоволодіння, припинити право спільної часткової власності на вказану частку. 
Розглядаючи справу, суд звертає увагу на наведене та враховує, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності п`ятьом співвласникам, позивачці ОСОБА_1 , іншими співвласниками є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивачки є неможливим, що також підтверджено висновком експерта № 36123, відповідно до якого, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи технічно неможливо відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва провести виділ домоволодіння в натурі відповідно до ідеальної частки належної позивачеві, яка складає 35/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 з урахуванням фактично складеного порядку користування домоволодінням між співвласниками.
Разом із тим, у цій справі ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй 35/100 частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток у житловому будинку. 
Позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами не заявляла. 
Окрім того, суд також бере до уваги, що з приводу домоволодіння, експерт зазначив, що по запропонованому варіанту виділу І співвласнику виділяється приміщень і будівель на суму 1749333,0 грн, II співвласнику - на суму 104161,0 грн, III співвласнику - на суму 212177,0 грн, IV та V співвласникам на суму 138079, 0 грн.
Відповідно до запропонованого варіанту виділу частки співвласників будуть мати вигляд:
I співвласник - 79/100 (174933/2203750);
II співвласник - 5/100 (104161/2203750);
III співвласник - 10/100 (212177/2203750);
IV та V співвласники - 6/100 (138079/2203750) (по 3/100 у кожного).
По запропонованому варіанту виділу частини домоволодіння компенсація не розраховувалась у зв`язку з тим, що між співвласниками укладено угоду учасників спільної часткової власності про порядок користування спільним домоволодінням від 11.01.1996 після якої відбулася зміна складу домоволодіння (частина будівель та споруд була зведена за особисті кошти співвласників, частина будівель та споруд зруйнована).
Установивши, що домоволодіння по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності п`ятьом співвласникам, суд виходить з того, що виділ 35/100 частки в цьому майні лише для позивачки є неможливим. Позовна вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою також не підлягає задоволенню як похідна від вирішення позовної вимоги про виділ частки зі спільної часткової власності.
Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї ж норми визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 264, 265, 280-284 ЦПК України, суд
ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою та про виділення в натурі частки із спільної часткової власності – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач 3: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач 4: ОСОБА_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та проголошено 30 квітня 2026 року.

Суддя В.М. Яковлева