Справа № 443/880/26 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І. 
Провадження № 33/811/822/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 04 травня 2026 року,

встановив:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 13 квітня 2026 року близько 01:24 год., в м.Ходорів по вул. Шевченка, 12 а, Стрийського району Львівської області, вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, яке виражалось у відмові останнього покинути АЗС «ОККО» під час дії комендантської години, шарпав працівників поліції, поводив себе зухвало, не виконавши ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді щодо нього змінити в частині накладеного стягнення, а саме: накласти на нього стягнення у виді штрафу.
Не оспорюючи доведеності вини, вважає, водночас, що накладене стягнення є надміру суворим та таким, що істотно ускладнює можливість здійснення його трудової діяльності.
Звертає увагу, що він працює у сфері вантажних перевезень, його робота пов`язана з постійними виїздами та нерегулярним графіком, а призначення йому громадських робіт фактично позбавляє його можливості працювати та отримувати дохід.
Стверджує, що у вчиненому щиро розкаюється.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув, про поважні причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.
На підставі наведеного, апеляційний суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи, та із врахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП вважає за можливе проводити розгляд без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП визначає, що є доказами в справі про адміністративне правопорушення.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у злісній непокорі законному розпорядженню/вимозі поліцейського, з правовою кваліфікацією таких дій за ст.185 КУпАП за обставин, встановлених в оскаржуваній постанові, в апеляційній скарзі не оспорюється, тому судом апеляційної інстанції в цій частині судове рішення не перевіряється.
Санкція ст. 185 КУпАП передбачає накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Застосовуючи стягнення у виді 40 годин громадських робіт, суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, навмисну форму вини, поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і наклав стягнення в межах санкції статті, яке відповідає меті покарання порушника, його вихованню у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. 
Щодо покликання апелянта про те, що о він працює у сфері вантажних перевезень, його робота пов`язана з постійними виїздами та нерегулярним графіком, а призначення йому громадських робіт фактично позбавляє його можливості працювати та отримувати дохід, не спростовують висновок суду в частині накладеного адміністративного стягнення. 
Більше того, суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є працевлаштованим.
Відтак, апеляційним судом встановлено, що характер та фактичні обставини вчинених адміністративних правопорушень, а також наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_1 менш суворого за видом адміністративного стягнення, ніж призначене йому судом першої інстанції.
Крім того, стороною захисту не надано доказів, які б характеризували ОСОБА_1 за місцем проживання та інших даних про його особу, які б свідчили про те, що виправлення останнього є можливим шляхом застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді штрафу, про призначення якого ставиться питання в апеляційній скарзі.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення належним чином обґрунтованими та вмотивованими.
Інші доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро розкаявся та шкодує про вчинене, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не впливають на вид та строк накладеного адміністративного стягнення.
З цих підстав, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення та не дають підстав для пом`якшення такого стягнення, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував дані про особу, яка притягається, та обставини, що пом`якшують відповідальність.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана апеляційна скарга, доводи якої не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на вид та строк накладеного стягнення, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-,
постановив:
апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 04 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя      Л.Я. Гончарук