Справа №: 343/875/26 
Провадження №: 2-о/343/66/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року м. Долина
Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:
головуючого судді – Андрусіва І.М.,
з участю: секретаря судового засідання - Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області, цивільну справу № 343/875/26, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Долинська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій заявниці та заінтересованої особи:
заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ №031561 від 03.12.2003, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №333.
В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що після смерті її баби ОСОБА_2 , спадкоємцем був її дідо (чоловік баби) - ОСОБА_3 , який у встановленому законом порядку успадкував спадкове майно. Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і після його смерті відкрилась спадщина за заповітом і за законом, оскільки частина спадщини не була охоплена заповітом. Вона у визначений законом строк звернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності на земельні ділянки постановою нотаріуса їй було відмовлено через те, що у свідоцтві про смерть бабусі по батькові останньої зазначено як « ОСОБА_4 », а в Державному акті зазначено як « ОСОБА_5 ». Зазначає, що така розбіжність у написанні по батькові бабусі зумовлена поширеністю вживання та схожістю імен « ОСОБА_6 » і « ОСОБА_7 ». Вказана помилка позбавляє її можливості успадкувати майно яке увійшло до складу спадщини. Зазначає, що встановлення даного факту необхідне їй для реалізації її спадкових прав.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представниця - адвокатка Оленин О.Ф. не з`явились. Остання 21.05.2026 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 31), про розгляд справи без їх участі та про підтримання заявлених вимог.
Представниця заінтересованої особи: Долинської міської ради – Сорока Т.С. у судове засідання також не з`явилася. 19.05.2026 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 30), в якій просить розгляд справи проводити без її участі, зазначивши по відсутність заперечень щодо задоволення даної заяви.
ІІ. Заяви учасників справи, процесуальні дії у справі:
23 квітня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання за участю заявниці та представника заінтересованої особи.
Від представників учасників справи 19.05.2026 та 21.05.2026 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, про підтримання і відсутність заперечень щодо задоволення даної заяви.
Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин:
матеріалами справи встановлено, що заявниця ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується актовим записом про шлюб № 128 (а.с. 16-17)) ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 15). Її матір`ю є ОСОБА_9 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 14)) ОСОБА_12 . Батьками останньої були: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про що свідчить копія повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 11). 
Отже, дідусем та бабусею заявниці ОСОБА_1 були: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Відповідно до копій повторних свідоцтв про смерть серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 (а.с. 8, 9), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51991985 від 21.05.2018 (а.с. 18), до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №62449242, спадкодавець – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Звернувшись до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, на земельні ділянки, які належали померлій ОСОБА_2 , їй постановою нотаріуса від 06.04.2026 (а.с. 20) було відмовлено, оскільки у державному акті на право власності на земельні ділянки неправильно зазначено по батькові померлої.
Відповідно до копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ №031561 від 03.12.2003, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №333, ОСОБА_13 належали земельні ділянки загальною площею 0,562 га, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер 2622080200:02:012:0027, площею 0,2546 га; земельна ділянка, кадастровий номер 2622080200:02:005:0475, площею 0,0594 га та земельна ділянка, кадастровий номер 2622080200:02:005:0293, площею 0,2477 га (а.с. 19).
Згідно із довідкою старости Малотур`янського старостинського округу Долинської міської ради Р.Луцика (а.с. 21), померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована разом із, зокрема: чоловіком – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та донькою – матір`ю заявниці - ОСОБА_14 . 
Відповідно до виписки з погосподарської книги від 27.03.2026, виданої секретарем Долинської міської ради В.Гошиликом (а.с. 22), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 є однією і тією ж особою.
Згідно із копією акта запису про народження №8 (а.с. 12), ОСОБА_3 та ОСОБА_13 є батьками ОСОБА_15 .
Отже, суд встановив, що бабусі заявниці – ОСОБА_2 рішенням сесії Великотур`янської сільської ради від 23.03.2003 було передано у власність земельні ділянки, загальною площею 0,562 га, про що видано відповідний Державний акт серії ІФ №031561, однак у такому було допущено помилку у написанні її по батькові, а саме: замість правильного « ОСОБА_7 », помилково зазначено « ОСОБА_5 ». Після смерті останньої відкрилась спадщина, яку прийняв, але у встановленому законом порядку не зареєстрував право власності на таку, її чоловік – дідусь заявниці ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті останнього, заявниця ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, зокрема, вказані вище земельні ділянки, однак у видачі такого їй було відмовлено через помилковість написання у Державному акті по батькові померлої бабусі – ОСОБА_2 .
Встановлення факту належності Державного акта померлій бабусі – ОСОБА_2 має для заявниці юридичне значення, оскільки надасть їй можливість реалізувати своє право на отрмання свідоцтва про право власності на земельні ділянки.
Правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із наявністю у заявниці права на спадкування і неможливості реалізації цього права, через неправильне написання у Державному акті по батькові її померлої бабусі.
ІV. Оцінка суду:
суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Статтею 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Заявниками у справі про встановлення факту можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте не мають відповідних документів або у цих документах була допущена помилка, яку не можна виправити позасудовим шляхом.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, Державного акта на право приватної власності на землю.
Для заявниці ОСОБА_1 встановлення факту належності Державного акта породжує юридичні наслідки, оскільки вона зможе отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно. Однак через розбіжність у написанні по батькові її померлої бабусі, вона позбавлена такої можливості.
Таким чином, в ході судового розгляду на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що факт, який має юридичне значення, а саме те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ №031561 від 03.12.2003, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №333, належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
V. Розподіл судових витрат:
відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 319, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Долинська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.
Встановити факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ №031561 від 03.12.2003, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №333, належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.
Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Долинська міська рада, що знаходиться за адресою: м. Долина, просп. Незалежності, буд. 5 Калуського району Івано – Франківської області, код ЄДРПОУ 04054317.

Суддя: І.М.Андрусів