Справа № 201/3649/26
Провадження № 2-а/201/56/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Соборний районний суд
міста Дніпра
Суддя Федоріщев С.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача.
17.03.2026 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Луковенко Антона Андрійовича звернувся через підсистему «Електронний суд» з адміністративними позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕНА №56412658 від 26.12.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він до 05.03.2026 року перебував на посаді старшого оперуповноваженого відділу поліції № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП.
Під час ознайомлення з матеріалами службового розслідування про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, було встановлено, що 02.01.2026 до ГУНП надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП полковника поліції Тарана О.М. (вих. СЕД № 1325-2026 від 02.01.2026), a також лист Дніпропетровського ДВБ НП України (СЕД № 98949-2025 2 від 26.12.2025) про факт скоєння дисциплінарного правопорушення оперуповноваженого відділу поліції № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 (0129328), ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта вища, уродженця м. Дніпропетровська, на службі в НПУ з 07.11.2015, в займаній посаді з 10.11.2025 ; Під час ознайомлення з матеріалами службового розслідування випадково було отримано інформацію, що відносно капітана поліції ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (серія ЕПР1 №550805) та у зв`язку з відсутністю у останнього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (серія ЕНА №6412658).
До моменту ознайомлення 13.03.2026 року ОСОБА_1 про факт притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (серія ЕНА № 6412658) був не ознайомлений, адже матеріали складали за його відсутності і працівники поліції про цей факт йому не повідомляли.
Зі слів ОСОБА_1 - про факт складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (серія ЕНА № 6412658) 26.12.2025 року йому взагалі ніхто не повідомляв і матеріали складались без його участі. 
До теперішнього часу сторону захисту не було ознайомлено з матеріалами про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (серія ЕНА № 6412658) та не було отримано копію зазначеної постанови в належному вигляді.

Стислий виклад позиції відповідача. 
01.04.2026 року через підсистему «Електронний суд», від представника відповідача – Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області – Кучер Лілії Андріївни надійшов відзив на позов, у якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала, пославшись на те, що Позивача було зупинено працівниками поліції під час безпосереднього керування транспортним засобом. Під час перевірки встановлено позивач не мав при собі жодних документів на транспортний засіб, що прямо підтверджено ним особисто. У ході поверхневої перевірки виявлено, предмет, схожий на карабін, боєприпаси, предмети, схожі на гранати, речовину, схожу на наркотичну. Після цього поведінка позивача різко змінилася, він почав поводитися агресивно, на повідомлення про виклик слідчо-оперативної групи заявив про наявність ще й пістолета в його сумці та потягнувся до нього, здійснив спробу втечі, у зв`язку з чим був затриманий. Надалі у позивача були виявлені ознаки сп`яніння, його доставлено до медичного закладу, за результатами чого складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП справа №199/1344/26. Вказані обставини, на думку представника відповідача, мають істотне значення для оцінки добросовісності позивача та достовірності його доводів. Поведінка позивача (агресія, повідомлення про наявність зброї, спроба втечі) об`єктивно ускладнювала проведення процесуальних дій у звичайному порядку. Саме позивач фактично ухилявся від взаємодії з працівниками поліції, що виключає можливість посилання ним на власне ж створені перешкоди як на підставу для скасування постанови. Таким чином, формальні зауваження позивача не спростовують факту правопорушення. Разом з тим, слід зазначити, постанова не була оскаржена у встановлений строк, штраф не був сплачений добровільно, у зв`язку з цим постанова була направлена до органів державної виконавчої служби для примусового виконання

Рух справи.
Ухвалою судді від 20.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у адміністративній справі з призначенням розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.
01.04.2026 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, згаданий вище.
Позивач своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористався, за таких обставин, суд розглядає справу за наявними документами.

Обставини, встановлені судом, оцінка та аналіз доводів сторін, застосовані норми права, висновки суду.
Суд, розглянувши матеріали даної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступних висновків.
Як вбачається із спірної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕНА № 6412658) від 26.12.2025 року, ОСОБА_1 , 25.12.2025 року, о 23.54 год., керуючи транспортним засобом ЗАЗ1140, днз НОМЕР_1 по вул.Берегова,12 у м. Дніпрі, на вимогу поліцейського не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Матеріали справи також містять копію протоколу про затримання ОСОБА_1 АЗ №115499 від 26.12.2025 року о 00.12 год. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, тобто безпосередньо після виявлення правопорушення, про яке йдеться у постанові ЕНА № 6412658 від 26.12.2025 року.

Крім того, Єдиний державний реєстр судових рішень містить постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 21 квітня 2026 року у справі №199/1344/26, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
У цій справі судом було встановлено, що 25 грудня 2025 року о 23 год. 54 хв. ОСОБА_1 в районі будинку № 12 по вул. Береговій у м. Дніпрі, керував транспортним засобом «ЗАЗ 1140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість мови та ходи, поведінка, що не відповідає обстановці, та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудні камери працівників патрульної поліції. ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив фактичні обставини справи та свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що на той час працював оперуповноваженим карного розшуку. Він був на лікарняному, але приїхав на вул. Січових стрільців, щоб поспостерігати за адресою, де можливо торгували наркотиками. Він перебував у нерухомому авто деякий час, коли до нього під`їхали працівники патрульної поліції та почали здійснювати щодо нього провокації: відібрали зареєстрований мисливський карабін, намагалися забрати зареєстровану травматичну зброю. Вважає, що це сталося через його конфлікти з керівництвом ГУНП. Йому стало погано і він попросив надати медичну допомогу. Його відвезли до лікарні, але допомогу фактично не надали і він почувався погано. Йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він не відмовлявся, але фізично пройти його не міг, оскільки дуже погано почувався, а медичну допомогу йому так і надали. Також зазначає, що на неодноразові прохання йому так і не було надано захисника, хоча він був затриманий працівниками патрульної поліції. Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд виходив з того, що на дослідженому відеозаписі дійсно не зафіксовано сам факт зупинки працівниками поліції керованого ОСОБА_1 автомобіля «ЗАЗ 1140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з тим, на цьому ж відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 неодноразово заявляв, що працівники поліції його зупинили, і що він їхав за ключами від квартири, які залишилися в автомобілі, котрий він віддав в ремонт. Також на відеозаписі зафільмовано, що на автомобілі «ЗАЗ 1140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , увімкнені фари. Наведене доводить, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ 1140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками патрульної поліції. Наведене спростовує також і твердження ОСОБА_1 про те, що він приїхав на вул. Січових стрільців, щоб поспостерігати за адресою, де можливо торгували наркотиками і перебував у нерухомому авто деякий час, коли до нього під`їхали працівники патрульної поліції.
Надаючи оцінку доводам сторін, та аналізуючи надані докази, суд виходить з того, що в даному випадку, факт керування позивачем зазначеним автомобілем підтверджений вищезгаданою постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 21 квітня 2026 року у справі №199/1344/26, яка набрала законної сили.
Крім того, до відзиву на позов долучено відеодоказ з місця події, на якому позивач підтверджує, що він не має свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу та керував ним без цього документу. Відеозапис демонструє агресивну поведінку позивача, спробу втечі та заяви про наявність у нього зброї.
У своєму позові позивач і сам фактично не заперечує факту вчинення ним адміністративного правопорушення при обставинах, зазначених у постанові ЕНА №6412658 від 26.12.2025 року, однак не згоден та із нею з формальних підстав. Позивач будує свою позицію виключно на порушеннях процедури. 
За таких умов, суд звертає увагу на те, що частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП.
Диспозиція ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
При цьому, відповідно до п.2.1 «б» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Нормами ст.280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У постанові від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу».
В даному випадку суд погоджується із доводами відповідача про те, що при зазначених в оскаржуваній постанові обставинах, поведінка позивача (агресія, повідомлення про наявність зброї, спроба втечі) об`єктивно ускладнювала проведення процесуальних дій у звичайному порядку. Саме позивач фактично ухилявся від взаємодії з працівниками поліції, що виключає можливість посилання ним на власне ж створені перешкоди як на підставу для скасування постанови, а відтак, формальні зауваження позивача не спростовують самого факту правопорушення.
За таких умов, суд не може залишити поза увагою підтверджений згаданими вище доказами факт того, що позивач керував транспортним засобом без документів на нього, мав при собі предмети, схожі на зброю та боєприпаси а також речовину схожу на наркотичну, мав ознаки сп`яніння, намагався втекти з місця події.
Такі обставини прямо свідчать про свідоме ігнорування вимог закону, спробу уникнути відповідальності шляхом формального оскарження.
Разом із тим, згідно практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.02.2022 у справі №580/4215/19, від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, від 26.06.2019 у справі №1640/3394/18.
П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 17.09.2024 у справі №473/2975/24 надано наступне тлумачення такої правової позиції Верховного Суду.
За загальним правилом навіть можливе порушення процесуальних норм може бути підставою для скасування або зміни ухваленого рішення лише за умови, якщо таке порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Тобто правильне по суті і законне рішення не може бути скасовано виключно з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Підставами для скасування рішення органу владних повноважень є не будь-які порушення, допущені під час його прийняття, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків, обґрунтованість і законність прийнятого рішення. Саме по собі порушення процедури прийняття рішення не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення органом владних повноважень необхідно розуміти не як вимоги до самого рішення, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. 
Не кожен дефект рішення призводить до його неправомірності. Фундаментальне порушення – це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Стосовно ж процедурних порушень, коли йдеться про суто формальні порушення, то такі взагалі не впливають на дійсність рішення. Не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури оформлення того чи іншого рішення, порушення окремих процедурних питань при розгляді адміністративної справи, які не були дотримані у повному обсязі під час прийняття оскаржуваного рішення, не може потягнути за собою його скасування у випадку, якщо такі порушення не мали наслідком прийняття незаконного рішення.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку про те, що скасування судом оспорюваної постанови з таких мотивів не забезпечуватиме дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості, а також призведе до фактичного звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, що не сприятиме досягненню мети правосуддя і дотриманню принципу невідворотності покарання.
Згідно ст.139 КАС України, зважаючи на наслідки розгляду справи, судові витрати мають бути віднесені на рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст.72, 77, 139, 241-256, 257, 263, 268 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – відмовити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев