Справа № 747/126/26 
Провадження № 2/747/143/26 

РІШЕННЯ
іменем України

22.05.2026 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі головуючої судді Тіщенко Л.В. за участю секретаря Зірки В.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Король В.А. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача: суму заборгованості за кредитним договором № 05454-07/2025 в розмірі 17 405, 29 грн, з яких 5990, 0 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6415, 29 грн – сума заборгованості за відсотками, 5 000, 0 грн – сума заборгованості за штрафом та суму заборгованості за кредитним договором № 8663995 в розмірі 12 075, 0 грн, з яких 3 000, 0 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 9, 00 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 3066, 0 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6 000, 0 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня); всього стягнути 29 480, 29 грн. 
Позов обґрунтовано тим, що 03 липня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05454-07/2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п 1.1 Кредитного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. Правила надання грошових коштів у позику перебуває в загальному доступі і є опублікованим на сайті ТОВ. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 25.11.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 25112025, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 25112025 від 25.11.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 405 грн, з яких 5990, 0 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6415, 29 грн – сума заборгованості за відсотками, 5 000, 0 грн – сума заборгованості за штрафом. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, він не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 05454-07/ 2025 в розмірі 17 405, 29 грн, з яких 5990, 0 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6415, 29 грн – сума заборгованості за відсотками, 5 000, 0 грн – сума заборгованості за штрафом. 
Крім того, 25 липня 2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8663995. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства або відповідний мобільний додаток. Умовами договору передбачено, що кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно умов договору кредит вважається наданим в день перерахування грошових коштів у сумі, визначеній у п.2.1. Договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект кредитного договору разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті, ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору відповідач також підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інофрмацію, необхідну для укладення договору. 24 листопада 2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24112025, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до боржників, вказані в Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24 листопада 2025 року до Договору факторингу № 2411025 від 24.11.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 075, 0 грн, з яких 3 000, 0 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 9, 00 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 3066, 0 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6 000, 0 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24 листопада 2025 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 8663995 в розмірі 12 075, 0 грн, з яких 3 000, 0 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 9, 00 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 3066, 0 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6 000, 0 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договорами в загальному розмірі 29 480, 29 грн разом з понесеними судовими витратами. 
Ухвалою від 24 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 23 квітня 2026 року, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України ухвалено справу розглядати з повідомленням сторін. Ухвалою від 23 квітня 2026 року розгляд справи відкладено на 22 травня 2026 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача, про що учасники справи повідомлені належним чином. У судове засідання представник позивача не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином – матеріали справи містять поштову розписку про вручення відповідачу судового виклику на 22 травня 2026 року, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч.1 ст 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
Судом встановлено, що 03.07.2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 05454-07/2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Y948. Відповідно до п 1.1 Кредитного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. (а.с.7-11) Крім того позичальник ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Y948 підписав Додаток №1 до Договору- графік платежів (а.с.11 зв-12) Також позичальником ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, у якому викладена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит – сума кредиту – 10 000 грн, строк кредитування – 120 днів, процентна ставка 0, 90 % в день, комісія за надання кредиту в розмірі 1 000 грн (а.с.13-14) Згідно повідомлення директора ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30.12.2025 року відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2022/-2-3 від 22.02.2022, укладеного між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 03.07.2025 в 10:35:03 на суму 10 000 грн, маска картки НОМЕР_1 , призначення платежу : зарахування 10 000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с.15) 25 листопада 2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 25112025, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. (а.с.16-18) Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 25112025 від 25.11.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 17 405 грн, з яких 5990, 0 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6415, 29 грн – сума заборгованості за відсотками, 5 000, 0 грн – сума заборгованості за штрафом. (а.с. 20) Також позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 05454-07/2025, складений первісним кредитором станом на 25.11.2025 року, з якого вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 17 405 грн, з яких 5990, 0 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6415, 29 грн – сума заборгованості за відсотками, 5 000, 0 грн – сума заборгованості за штрафом. (а.с. 21-21 зв) 25.07.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 8663995. За умовами договору сума кредиту – 3 000 грн, кредит надається строком на 360 днів за умови виконання позичальником Графіку платежів, з 25.07.2025. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 . Згідно умов договору кредит вважається наданим в день перерахування грошових коштів у визначеній сумі. (а.с. 26-31) Додатком до договору є Графік платежів (а.с. 32) Кредит ОСОБА_1 видавався на підставі заяви на отримання кредиту від 25.07.2025 (а.с. 33) Позичальник ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені основні умови кредитування (а.с. 34-35) Згідно платіжного доручення № 158549344 від 25.07.2025 платник ТОВ «Мілоан», отримувач ОСОБА_1 , картка НОМЕР_1 , сума – 3 000 грн, призначення платежу- кошти згідно договору 8663995 (а.с. 38) 24 листопада 2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24112025, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до боржників, вказані в Реєстрі боржників (а.с. 40-43) Відповідно до Реєстру боржників від 24 листопада 2025 року до Договору факторингу № 24112025 від 24.11.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12 075, 0 грн, з яких 3 000, 0 грн – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 9, 00 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 3066, 0 грн – сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 6 000, 0 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) (а.с.45) 
При розгляді даної справи судом застосовуються положення цивільного законодавства, що регулюють договірні правовідносини. 
У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Пункт 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 516 ЦК України вказує, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі наведених вище положень цивільного законодавства в судовому засіданні підтверджено факти укладання 03 липня 2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» договору про надання фінансового кредиту № 05454-07/ 2025 та 25 липня 2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» договору про споживчий кредит № 8663995 в електронній формі. 
Відповідно до частин 1-4 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. 
Після підписання відповідачем договорів електронним підписом шляхом введення одноразових ідентифікаторів позикодавцями ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «МІЛОАН» на виконання вимог договорів мало бути перераховано відповідачу грошові кошти в розмірі 10 та 3 000 грн. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перерахування кредитних коштів первісними кредиторами відповідачу ОСОБА_1 на виконання умов договорів позивач підтверджує листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30.12.2025 та копією платіжного доручення 158549344 від 25.07.2025 (а.с. 15, 38) 
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що до позову не долучено доказів наявності правовідносин між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», що могло би свідчити про здійснення переказу коштів на рахунок відповідача від імені первісного кредитора ТОВ «СТА ФАЙНЕНС ГРУП», а копія платіжного доручення не містить відмітки банку про проведення переказу та повного номеру картки, на який здійснювався переказ коштів ТОВ «МІЛОАН». Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, повинні бути первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, вбачається, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 (далі - Положення) передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Відповідно до п. 46 Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. До позову не додано виписку з клієнтського рахунку, клопотань від позивача про витребування судом документів протягом розгляду справи не надходило. 
Матеріали справи не містять доказів, що власником картки НОМЕР_1 , на яку здійснювались перекази первісними кредиторами, є відповідач ОСОБА_1 . З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Долучені позивачем докази не можуть відноситись до первинної бухгалтерської документації, вони не містять даних щодо власника банківських карток, на які були перераховані кошти, в одному випадку відсутній повний номер картки, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів про наявність договірних відносин між первісними кредиторами та установами, які здійснювали перекази коштів за укладеними відповідачем з первісними кредиторами договорам за своїм змістом надані докази не підтверджують переказ коштів на виконання умов договору про надання фінансового кредиту № 05454-07/ 2025 та договору про споживчий кредит № 8663995. 
Також при вирішенні справи судом застосовуються положення цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та доказування. 
Так, за правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. 
Надані позивачем розрахунки заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 05454-07/ 2025 та за договором про споживчий кредит № 8663995 не є безспірними доказами існування заборгованості та її розміру. Ненадання відповідачем відзиву на позов не дає суду підстав стверджувати про визнання обставин, зазначених в позовній заяві та доведення таких обставин перед судом. Також суд вважає за необхідне зауважити, що до матеріалів позовної заяви позивачем не надано виписок з банківського рахунку відповідача за період з моменту відкриття карткових рахунків, який би доводив, зокрема, факти переказу коштів та відображував би їх розмір. Представником позивача не заявлялись перед судом клопотання про витребування даної інформації, яка є банківською таємницею. 
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність заявленого розміру заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 05454-07/ 2025 та договором про споживчий кредит № 8663995, факту наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за даними договорами та її розміру, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. 
Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог п.2 ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат. 

На основі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 18, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, ст. 526, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -  

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. 

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання копії рішення. 

Учасники справи: 

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри, 30 м. Київ, 01032.

Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації – АДРЕСА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 )

Суддя Л.В.Тіщенко