П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1226/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черноліхов Сергій Вікторович 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
22 червня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія" до Житомирської митниці про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду із позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000090/2 від 27.07.2024 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/007215 від 27.07.2024.
1.2 В обґрунтування вимог позову позивач вказує, що на підтвердження заявленої митної вартості товару, разом з митними деклараціями, декларант надав митниці необхідні і достатні документи, які підтверджують заявлену вартість товарів та є достатніми для здійснення оформлення за основним методом.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 08.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова-Технологія» (Покупець) і компанією - нерезидентом J R Plant Sales Ltd (Велика Британія) (Постачальник) укладено Контракт № 08.07.2024. Умови Контракту передбачають поставку Постачальником рухомого майна Покупцю на умовах 100% передплати вартості товару за цінами та в асортименті, який визначається Специфікаціями, які є невід`ємними частинами Контракту.
2.2 Також 08.07.2024 року Постачальник і Покупець на виконання умов Контракту для поставки рухомого майна, підписали Специфікацію до Контракту, якою визначили поставку товару, а саме: Навантажувач телескопічний марки JCB, модель – 535V125, серійний номер JCB5AN7GHJ2727811, SB18 NVS, 2018 року виготовлення (Telehandler JCB 535V125, serial № JCB5AN7GHJ2727811, SB18 NVS) (надалі - Товар) за ціною 26 000,00 GBP (двадцять шість тисяч фунтів стерлінгів).
2.3 Позивач 11.07.2024 оплатив товар, передбачений Контрактом та Специфікацією та здійснив платіж в розмірі 26 000,00 GBP (двадцять шість тисяч фунтів стерлінгів), що підтверджується платіжним дорученням № P240711982.
2.4 Погодження сторонами суми, за якою здійснений його продаж, та вартості товару підтверджується також Інвойсом № 1872 від 08.07.2024 року, наданим Постачальником.
2.5 26.07.2024 представником позивача – митним брокером ФОП ОСОБА_1 подано до Житомирської митниці Державної митної служби України електронну вантажну митну декларацію № 24UA101020026830U6 на оформлення товару: «Навантажувач телескопічний марка - JCB, модель - 535V125 - 1 шт S/N - JCB5AN7GHJ2727811, SB18 NVS, такий що був у використанні, рік виготовлення - 2018» за заявленою митною вартістю 27 753,73 GBP (двадцять сім тисяч сімсот п`ятдесят три фунти сімдесят три стерлінги), що у перерахунку у валюту України – гривню - за курсом Національного банку України, який застосовувався для розрахунків у зовнішньоекономічних операціях і діяв на день подання митної декларації, склала 1 471 772,20 грн.
Митна вартість товару визначена Позивачем згідно із пунктом 1 частини першої статті 57 та статтею 58 Митного кодексу України за основним методом – за ціною договору (контракту). На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано наступні документи:
1. Контракт (зовнішньоекономічний договір) щодо купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №08.07.2024 від 08.07.2024 року.
2. Специфікація до контракту №08.07.2024 від 08.07.2024 року (доповнення до зовнішньоекономічного договору) б/н від 08.07.2024 року.
3. Рахунок-фактура (iнвойс) (Іnvoice) №1872 від 08.07.2024 року.
4. Платіжне доручення в іноземній валюті (банківський платіжний документ про оплату товару) № P240711982 від 11.07.2024 року.
5. Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) S0875875 від 18.07.2024 року.
6. Міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) (International consignment note) № 703237 від 16.07.2024 року.
7. Довідка про транспортні витрати (документ, що підтверджує вартість перевезення товару) № 2507/1 від 25.07.2024 року.
8. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 25072024-35 від 25.07.2024 року.
9. Транзитна митна декларація (Transit-accompanying document) № 24GB000060RDXJUZJ8.
10. Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не включено в Реєстр радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, заборонених до застосування та ввезення на територію України.
2.6 26.07.2024 відповідач направив декларанту повідомлення, в якому вказав, що відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості. Враховуючи наведене вище, керуючись ч.3 ст. 53 Митного кодексу України необхідно надати такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 3) прайс - лист виробника товару. Відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати інші додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
2.7 На вказане повідомлення декларантом надана відповідь від 26.07.2024 та наступні документи:
1. Експортна декларація (декларації країни відправлення) (Export Declaration) № 24GB7XA6TB6PVB7AA8.
2. Договір-заявка № 1207-1-16 від 12.07.2024 року про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні.
3. Знімок екрана зі інтернет-платформи для купівлі та продажу товарів «eBay», де було розміщено оголошення про продаж Товару, а також відображено продавця та його ціну.
2.8 27.07.2024 відповідачем проведено консультацію та декларантом позивача додатково для усунення зауважень та сумнівів Митного органу у правильності заявленої декларантом митної вартості товарів було долучено Заявку-договір № 1207-7 від 12.07.2024 про надання транспортно-експедиторських послуг. У свою чергу відповідачем декларанту запропоновано інформацію щодо вартості схожого товару на підставі МД 24UA205140046752U9 від 24.07.2024 на рівні 31293,57 GBP.
2.9 27.07.2024 Житомирською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA101020/2024/000090/2 та сформовано картку відмови №UA101020/2024/007215.
2.10 Не погодившись із такими рішеннями, позивач звернувся до суду.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 позов задоволено. 
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товарів, а всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів були надані декларантом у повному обсязі.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1 Відповідач просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
4.2 Як підстави для апеляційного оскарження рішення суду відповідач посилається на те, що у митниці були законні підстави для виникнення обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості, а митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
4.3 Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому він просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також додатково у заяві, позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 гривень.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
1.2 Статтею 52 МК України, визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу.
1.3 Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Тобто, перелік документів, визначених статтею 53 МК України є вичерпним для митного органу та не є вичерпним для декларанта.
1.4 Норми статей 53, 54, 57, 58 МК України породжують обов`язок декларанта щодо доведення заявленої митної вартості товару. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
1.5 Статтею 57 Митного кодексу України унормовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
1.6 Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
1.7 Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
1.8 У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
1.9 У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
1.10 Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
1.11 За приписами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті-це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
1.12 За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
1.13 Зміст наведених правових норм в сукупності з положеннями статті 53 МК України свідчать про наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.
1.14 Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 17 червня 2022 року у справі № 826/11710/17.
1.15 Суд вважає, що позивач надав усі документи, наведені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, які містили числові показники ціни товару.
1.16 У спірному рішенні вказано, що відповідно до відомостей, що містяться у автотранспортній накладній CMR № 703237 від 16.07.2024 фактичним перевізником оцінюваного товару є ТОВ «КОВТРАНС». Разом з тим, для підтвердження витрат на транспортування товарів до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати № 2507/1 від 25.07.2024, виписаний ФОП ОСОБА_2 , який відповідно до даних автотранспортної накладної, не здійснював перевезення товару.
До митного оформлення не надано документи, які вказували б на юридичний зв`язок між ТОВ «КОВТРАНС», ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Нова-Технологія". За відсутності таких документів довідка про транспортні витрати № 2507/1 від 25.07.2024 не може бути використана як належний доказ фактично понесених покупцем витрат на транспортування задекларованої партії товару. Крім того, даний рахунок не містить інформацію про товар, що транспортувався, його вагу, посилання на автотранспорту накладну тощо. Відсутність цієї інформації може свідчити про те, що даний документ не стосується оцінюваного товару. Разом з тим, транспортними засобами з вказаними у рахунку державними номерами могла бути здійснена необмежена кількість рейсів за вказаним у рахунку маршрутом.
Згідно із даними графи 20 митної декларації № 24UA101020026830U6 місцем відправлення товару є місто Farnsfield Великобританія, що відповідає даним додатково наданої договору-заявки № 1207-1-16 від 12.07.2024. Однак згідно із даними автотранспортної накладної № 703237 від 16.07.2024 місцем відправлення товару є місце Farnsfielo.
1.17 Колегія суддів оцінюючи ці доводи відповідача погоджується з позицією суду першої інстанції щодо їх відхилення.
1.18 Так, матеріалами справи встановлено, що між позивачем та ФОП ОСОБА_2 укладений Договір-заявка № 1207-1-16 від 12.07.2024, який передбачає надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні. Послуга передбачає перевезення вантажу за маршрутом: «Велика Британія – Україна» з місцем завантаження: J R Plant Sales Ltd (Постачальник) White Post Garage Old Rufford Road Farnsfield NG22 8 HU (Велика Британія) та місцем розвантаження вантажу: місто Житомир, Україна.
Під час митного оформлення товару декларантом з МД № 24UA101020026830U6 було подано рахунок-фактуру щодо надання транспортно-експедиторських послуг № 25072024-35 від 25.07.2024 та довідку про транспортні витрати № 2507/1 від 25.07.2024.
У CMR перевізником зазначено ТОВ "КОВТРАНС", який також вказаний у договорі-заявці № 1207-7 від 12.07.2024 у якості перевізника разом з експедитором ФОП ОСОБА_3 .
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що вказані документи щодо транспортних витрат у своїй сукупності підтверджують існуючі та беззаперечні факти домовленостей сторін та підтверджує правомірність заявленої митної вартості, і не змінює розмір складових.
1.19 Колегія суддів апеляційного суду вважає, що митний орган не спростував належними доказами твердження позивача про правильність визначення митної вартості на підставі наданих документів, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товару. 
1.20 Верховний Суд в постанові від 02.07.2020 у справі №804/2061/17 зауважив, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.
1.21 Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 25.06.2020 у справі №826/3096/16 вказав, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
1.22 Також, за сталою практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19) є те, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Отже, посилання відповідача на результати аналізу баз даних митного органу, згідно з якими рівень митної вартості подібних товарів є більшим, колегія суддів вважає необґрунтованим.
1.23 Відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
1.24 Колегія суддів зазначає, що оскільки рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, то і картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнята на його підставі, також є протиправною та підлягає скасуванню. 
1.25 Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн які за рішення суду першої інстанції стягнуто з відповідача, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомочності адвоката, оскільки ним надано правничу допомогу, що підтверджується доданими копіями договору, актом виконаних робіт та детальним описом робіт.
1.26 Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. 
Таким чином, надання консультацій, складання проектів процесуальних документів за відсутності безпосереднього представництва в суді, тощо, є видами правничої допомоги адвоката, а відтак, витрати позивача на такі послуги підлягають відшкодуванню. 
1.27 Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на послуги адвоката, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
1.28 Представником ТОВ «НОВА-ТЕХНОЛОГІЯ» надано копію договору від 15.01.2025 б/н між адвокатом Білоус Р.А. та ТОВ «НОВА-ТЕХНОЛОГІЯ» про надання правової допомоги; копію акту здачі-прийняття виконаних робіт №0000937 від 19.09.2025 про надання адвокатом послуг з вивчення та аналізу поданої відповідачем апеляційної скарги, надання усних консультацій, складання та доопрацювання проекту відзиву на апеляційну скаргу; копію детального опису робіт, складеного адвокатом Білоусом Р.А. Відповідно до цих документів, вартість робіт адвоката склала 4000 гривень із розрахунку 2000грн/год.
1.29 Оцінюючи співмірність заявленої до стягнення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, з урахуванням обсягу необхідної правової допомоги, складністю справи, ціною позову, значенням даної справи для сторін, виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо), кількості сторін та відсутності інших учасників у справі, виходячи з фактично витраченого представником позивача часу та наданих послуг, а також кількості підготовлених документів та їх зміст, колегія суддів вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви позивача і стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в сумі 4000 гривень, що відповідає засадам співмірності та справедливості.
2 Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року - без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України (ЄДРПОУ 44005610, місто Житомир, вул. Перемоги, буд.25, 10003) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА-ТЕХНОЛОГІЯ» (ЄДРПОУ 40209437, місто Житомир, вул. Покровська, буд. 203-А, 10031) витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень).
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.