Справа № 202/1612/26
Провадження № 2/202/3025/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді – Мариніна О.В.
за участю секретаря судового засідання – Пєшкічевої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу №202/1612/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 04 вересня 2010 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 744. Позивач зазначає, що з 2025 року сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Просить суд строк на примирення не надавати. Вважає, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. 
Позивач у судове засідання не з`явилась, в системі «Електронний суд» представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував, вважав можливим збереження родини. Після відкладення розгляду справи, до суду не з`явився, заперечень чи клопотань не подав. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 вересня 2010 року, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 744.
Від шлюбу сторони спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. 
Як встановлено судом, шлюбні відносини сторони припинили, разом не проживають, спільного господарства не ведуть.
Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 
Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з вказаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, при цьому позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
За встановлених обставин суд вважає, що шлюбні відносини подружжям фактично припинені та є лише формальністю, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим.
Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, вважають, що їх сім`я фактично розпалась, її збереження є неможливим та не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню.
Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.104, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 200, 259, 263, 265 ЦПК України, суд – 
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити повністю. 
Розірвати шлюб, укладений 04 вересня 2010 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 744.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).
Дата складення повного судового рішення 05 червня 2026 року. 

Суддя        О.  В.  Маринін