УХВАЛА

20 травня 2026 року 
м. Київ

справа №480/1086/26
адміністративне провадження № К/990/19936/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Радишевської О.Р.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маховик Роман Васильович, на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - ГУНП в Сумській області), в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області Олега Кашперука № 54 від 14.01.2026 «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині застосування до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського-водія автотранспортного відділення центру забезпечення ГУНП в Сумській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції;
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області Олега Кашперука від 15.01.2026 № 18 о/с «По особовому складу», яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія автотранспортного відділення центру забезпечення ГУНП в Сумській області з 16.01.2026;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за кожен день вимушеного прогулу з 16.01.2026 по день ухвалення рішення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом, у якій зазначити інші поважні причини пропуску такого строку та надати докази поважності причин пропуску такого строку.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2026, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 у справі № 480/1086/26 залишено без змін.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маховик Роман Васильович, звернувся через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2026, який здійснено на підставі розпорядження в. о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 20.05.2026 № 553/0/78-26 (у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють розгляд судових справ, у зв`язку з відпусткою судді Желєзного І.В., який входить до складу постійної колегії суддів) з метою дотримання строків розгляду касаційної скарги визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Єресько Л.О., судді: Радишевська О.Р., Загороднюк А.Г.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 2 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Водночас Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Частиною четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Згідно частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
В силу приписів частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Аналіз викладених положень КАС України дає підстави для висновку про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності в публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Звернення до суду за межами строків, визначених у статті 122 КАС України, або в інших законах, є підставою для повернення (залишення без розгляду) позовної заяви, якщо суд не дійде висновку, що вказаний строк позивачем був пропущений з поважних причин.
За доводами касаційної скарги слідує, що касатор не погоджується з висновками судів попередніх інстанції, зокрема з тим, що суди не надали належної оцінки характеру його хвороб, обмежившись лише констатацією відсутності госпіталізації. Його позиція ґрунтується на тому, що сукупність об`єктивних чинників - хвороби, воєнного стану та постійних обстрілів - унеможливила дотримання 15-денного строку звернення.
Суд першої інстанції зазначив, що позивач звернувся до суду з вимогою щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Сумській області № 54 від 14.01.2026 «Про застосування дисциплінарних стягнень» та від 15.01.2026 № 18 о/с «По особовому складу», яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції, проте позов подано представником позивача через підсистему «Електронний суд» лише 20.02.2026 пропустив строк встановлений частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту.
Надаючи оцінку поважності причини пропуску строку на звернення до суду суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи є довідка від 09.02.2026 №5 про амбулаторне лікування позивача із зазначеними в ній хворобами, проте не надано ніяких доказів про наявність будь-яких обставин, що саме амбулаторне лікування зазначених хвороб об`єктивно перешкоджало зверненню до суду з позовом, позивач/представник позивача не наведено.
Крім того, суд першої інстанції зауважено, що довідка видана 09.02.2026 про працездатність позивача з 10.02.2026, а до адвоката про укладення договору про надання правничої правової допомоги звертається тільки 19.02.2026, позаяк нікого обґрунтування, що позивачу заважало звернутись з даним позовом раніше не надано.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що наведені причини пропуску строку оскарження дисциплінарного стягнення не є поважними, не підтверджують об`єктивне існування непереборних для позивача перешкод для звернення до суду з позовом.
За висновками суду апеляційної інстанції, що для обґрунтування поважності причин пропуску строку недостатньо послатися лише на стан здоров`я. Необхідно також довести, що вказані обставини об`єктивно унеможливлювали звернення по професійну правничу допомогу, оформлення представництва та подання позову через представника.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що скаржник оскаржує ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви після її перегляду в апеляційному порядку, зазначеної у частині другій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження можуть бути неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
Водночас скаржник належно не обґрунтовує неправильність застосування норм процесуального права при поверненні позовної заяви у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Разом із цим, доводи скаржника зводяться до переоцінки доказів і встановлення обставин справи, що не є належним правовим обґрунтуванням неправильного застосування процесуальних норм. 
При цьому судами попередніх інстанцій враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.03.2026 у справі № 260/4704/24 та від 29.04.2026 у справі № 420/19572/25.
Отже, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву, а суд апеляційної інстанції залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, з підстав не усунення недоліків, вірно застосував положення частини першої та другої статті 123 КАС України, частини пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку, перелік яких наведений у частині другій статті 328 КАС України.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маховик Роман Васильович, на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько О.Р. Радишевська   А.Г. Загороднюк