Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/1643/26
Номер провадження 2/299/795/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Надопта А.А., за участю секретаря Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виноградівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, 

В С Т А Н О В И В :
10.04.2026 р. позивачі звернулися в суд з вищезазначеним позовом. 
Позовні вимоги мотивують тим, що мама позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , були власниками житлового будинку із надвірними спорудами в АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 27 грудня 1962 року, який посвідчений нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори
Частка права власності ОСОБА_3 становила 1/2
Частка права власності ОСОБА_1 становила 1/2 
У подружжя ОСОБА_4 було двоє дітей (сини): позивач - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
У 2018 році брат позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 помер, однак у нього були троє дітей: позивачка - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .
Дружина ОСОБА_3 єдина проживала і була зареєстрована з померлим ОСОБА_1 і вона успадкувала 1/2 частки вказаного будинку і стала власником в цілому, однак спадкові права не оформлювала.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на цілий житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .
Таким чином, після смерті матері відкрилася спадщина, в тому числі на жилий будинок загальною, який розташований в АДРЕСА_1 .
Позивач – ОСОБА_1 , постійно проживав з матір`ю на час її смерті, а тому прийняв спадщину. 
Племінниця позивача ОСОБА_1 , позивачка ОСОБА_2 подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини по спадкуванню по праву представлення.
Позивачі звернулися до державного нотаріуса, однак отримали лист відмову про те ,що видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві.
В підготовче засідання позивачі не з`явилися, однак представник позивачів, адвокат Нечаєв В.В направив до суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги і просив такі задоволити.
Представник Виноградівської міської ради в підготовче засідання не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просили справу розглянути у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. 
Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Мама позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , були власниками житлового будинку із надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27 грудня 1962 року, який посвідчений нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори
Частка права власності ОСОБА_3 становила 1/2 
Частка права власності ОСОБА_1 становила 1/2
У подружжя ОСОБА_4 було двоє дітей (сини): позивач - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
У 2018 році брат позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 помер, однак у нього були троє дітей: позивачка - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .
Дружина ОСОБА_3 єдина проживала і була зареєстрована з померлим ОСОБА_1 і вона успадкувала ? частки вказаного будинку і стала власником в цілому, однак спадкові права не оформлювала.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 Після її смерті відкрилася спадщина на цілий житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .
Серед спадкоємців першої черги залишились: позивач ОСОБА_1 син, який фактично проживав із матір`ю на час її смерті. Позивачка ОСОБА_2 (дочка покійного ОСОБА_5 по спадкуванню за правом представлення), яка не проживала разом із спадкодавцем, однак, в межах шестимісячного строку подала заяву до держнотконтори. Інші діти покійного ОСОБА_5 – ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали заяви про відмову від своїх часток на користь Відповідачки.
Таким чином, після смерті матері відкрилася спадщина, в тому числі на жилий будинок загальною, який розташований в АДРЕСА_1 .
Позивач – ОСОБА_1 постійно проживав з матір`ю на час її смерті, а тому прийняв спадщину. 
Племінниця позивача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини по спадкуванню по праву представлення.
У зв`язку з цим позивач став власником спадкового майна в ? частці, а саме житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Позивачка 2, в свою чергу – також успадкувала решту 1/2 частки вказаного майна, однак свої спадкові права до цих пір не оформила.
Відповідно до довідки Виноградівського РБТІ дворогосподарство по АДРЕСА_1 , відповідно до договору від 1962 року, рахується за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частці.
Відповідно до Акту на день смерті ОСОБА_3 , разом з нею проживали наступні особи: позивач – ОСОБА_1 (син).
Осіб, які б мали право на обов`язкову частку (інваліди, непрацездатні особи тощо) не має. Інші родичі не проживали з батьком на час його смерті та не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.
Так, відповідно до ст. 1266 ЦК України позивачі є єдиними спадкоємцями на дане спадкове майно.
У зв`язку з тим, що за життя мати позивача не зверталися ні до міської, ні в бюро технічної інвентаризації чи до нотаріуса з метою оформлення права власності на належне їй нерухоме майно, у позивачів виникла необхідність визнати за ними право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку (в частині 1/2 за кожним позивачем). 
Належність спадкового будинку матері та батьку стверджується записами в матеріалах технічної інвентаризації Виноградівського РБТІ та договором купівлі-продажу.
Відповідно до листа-відмови нотаріуса, видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві.
Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме у статті 19, рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. 
Відповідно до «Технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 , складеного 22.01.2026 року, за підписом начальника РБТІ та штампом округлої форми, будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами рахується за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу 1962 року посвідченого Виноградівською держнотконторою, та складається з - «А - Житловий будинок, Б – літня кухня, В – сарай, Г – сарай, Ворота №1, №2 Огорожа», вартість будинку складає 243521 грн.
Загальна площа житлового будинку – 54,9 квадратних метрів, житлова – 23,3 м.кв. 
Земельна ділянка під спадковим будинком не приватизувалась. 
Відповідно до правил, встановлених ст. 1268 ЦК України, визнається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Оскільки позивач постійно проживав зі своєю матір`ю на час її смерті – то такий прийняв спадщину по закону.
Відповідно до ст. 1266 ЦК України - Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.
Оскільки рідний брат позивача – ОСОБА_5 помер до смерті матері ОСОБА_3 – то в порядку права представлення – замість нього спадщину приймаються його діти ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ). Позаяк ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовились від своєї долі на користь Відповідачки ОСОБА_11 – то така має право на спадкування іншої 1/2 частки будинку.
Згідно з ст. 1272 ЦКУкраїни за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Позивачка ОСОБА_2 подала заяву згоду нотаріусу на прийняття спадщини позивачем, про що свідчать матеріали спадкової справи, яка буде витребувана судом.
Правовстановлюючих документів на будинок оформлено, однак оригінали втрачено.
Відповідно до лист-відмови нотаріуса, видати свідоцтво про право на спадщину не вдається можливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок.
Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходяться в міському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. 
У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Згідно зі ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до вимог ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.
Нормами ч.3. ст.3 Закону України" Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Так, дійсно у відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, Витяг з Реєстру прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Тому, у зв`язку із відсутністю вищезазначеного Витягу з реєстру прав власності на спадкове майно спадкодавця, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.
Так дійсно, згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.
З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.
Відповідно до «Технічного паспорта на будинок з по-господарськими будівлями та спорудами», складеного та підписаного керівником суб`єкта господарювання – Виноградівського РБТІ, житловий будинок завершений будівництвом та визначена інвентаризаційна вартість.
Житловий будинок з надвірними спорудами (дворогосподарство) був зареєстрований за померлою особою (згідно до договору 1962 року), що стверджується довідкою з РБТІ.
Документами, що підтверджують наявність у громадянина права користування земельною ділянкою, можуть бути: договори про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, акт відводу земельної ділянки в натурі, на підставі таких договорів провадилась реєстрація будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР.
Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 – що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1220, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу, керуючись ст.ст.2,4,19, 23, 27, 175-177, 315 ЦПК України, 

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.
Визнати за позивачем, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частку на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 54,9 кв.м., житлова площа 23,3 кв.м.
Визнати за позивачем, ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частку на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 54,9 кв.м., житлова площа 23,3 кв.м.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Головуючий	Надопта А. А.