Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 р. № 520/3343/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 12 Регіональної військово-лікарської комісії (відповідач-1), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-2), за участі третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд, з урахуванням поданих та прийнятих судом до розгляду уточнень, визнати протиправним та скасувати рішення військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.06.2025 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби, оформлене довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025 року (нова редакція від 12.09.2025 року).
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач є інсулінозалежним, має цукровий діабет, І тип, важка форма, з лабільним перебігом зі схильністю до гіпоглікемічних станів, в стадії декомпенсації; генералізовану діабетичну мікро-макроангіопатію; синдром діабетичної стопи, змішана форма; ступінь ураження по Вагнеру ІА ступеню; діабетичну ангіопатію нижніх кінцівок; хронічну ішемію ІІ ступеню; діабетичну полінейропатію нижніх кінцівок, хронічна сенсо-моторна форма; хронічну хворобу нирок І ст., діабетична нефропатія, нормоальбумінурія; дисциркуляторну енцефалопатія ІІ ст. з астенічним синдромом, лікворною гіпертензією; дисметаболічну дисліпідемію; Дисметаболічну кардіоміодистрофія, СНІ та його добова доза інсуліну становить 64 Од. На думку позивача, військовозобов`язаний в якого наявні перелічені хвороби, які є тяжкою формою цукрового діабету, та потреба в застосуванні 62-64 одиниць інсуліну на добу є непридатними до військової служби. Під час прийняття рішення № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025, військово-лікарською комісією не була врахована наявність в нього тяжкої форми цукрового діабету з потребою в застосуванні 62-64 одиниць інсуліну на добу. Позивач стверджує, що Рішення № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025 року про визнання позивача придатним до військової служби не відповідає висновку лікаря ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 20.03.2025 року. Відповідно до висновку лікаря ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 20.03.2025, який містився саме в цій Картці обстеження та медичного огляду, станом на 20.03.2025 на підставі 13 а графи ІІ Розгладу хвороб та фізичних вад (Наказів Міністра оборони України № 402-2028 р, № 466-2008 р.) позивач визнаний непридатним до військової служби. 
У військово-обліковому документі, сформованому за допомогою застосунку «Резерв+», Картках обстеження та медичного огляду, Довідках військово-лікарської комісії № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025 року містяться суттєві розбіжності та протиріччя один одному. Наведені в адміністративному позові розбіжності у військово-обліковому документі, Картках обстеження та медичного огляду, довідках військово-лікарської комісії № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025, на думку позивача, свідчать про переписування документів стосовно стану здоров`я позивача після проходження ним ВЛК. Також позивач звернув увагу на те, що Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_1 було проведено процедуру медичного огляду з порушення вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402. За наслідком адміністративного оскарження постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.06.2025 року № 2025-0320-1303-0342-0, 12 Регіональною військово-лікарською комісією сформовано лист № 800 від 19.02.2026 року про направлення ОСОБА_1 на контрольний медичний огляд до ВЛК організованого при ІНФОРМАЦІЯ_3 з урахуванням висновків регіональної комісії.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 року відкрито спрощене провадження по справі № 520/3343/26 в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, вказаною ухвалою суду на відповідачів було покладено обов`язок, у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі, подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати до суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи, а також документи, необхідні для повного та всебічного розгляду справи. Також вказаною ухвалою суду витребувано документи, необхідні для повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи.
Так, на виконання вимог вказаної ухвали суду, третьою особою та Комунальним некомерційним підприємством «Міська поліклініка № 25» Харківської міської ради надані витребувані судом документи, які надійшли як через систему “Електронний суд” (04.03.2026 року), так і через канцелярію суду (16.03.2026 року).
23.03.2026 року через систему “Електронний суд” від 12 Регіональної військово-лікарської комісії надійшов відзив на адміністративний позов, відповідного до якого він заперечив проти адміністративного позову та зазначив, що відповідач 1 забезпечив належний розгляд усіх трьох скарг позивача (вх. № 8101 від 28.10.2025 року, від 31.12.2025 року та від 14.02.2026 року № 1202) на рішення від 30.06.2025 року № 2025-0320-1303-0342-0. Відповідач 1 звернув увагу суду на те, що не лише здійснив перевірку доводів скарги, а й встановив наявність порушень у діяльності підпорядкованої позаштатної ВЛК, у зв`язку з чим, відповідно до підпункту 2.4.4 пункту 2.4 та підпунктів 2.5.4 пункту 2.5, підпункту 2.8.2 пункту 2.8 глави 2 розділу І Положення надала обов`язкові для виконання вказівки щодо їх усунення. Більше того, за результатами розгляду третьої скарги 12 РВЛК, реалізуючи свої контрольні та координаційні повноваження, надала вказівки щодо проведення контрольного медичного огляду позивача у порядку вимог пункту 3.4 глави 3 розділу І Положення, чим фактично забезпечила повний, всебічний та об`єктивний перегляд спірного питання про ступінь придатності до військової служби. У світлі наведеного відповідач 1 вважає, що у даному випадку 12 РВЛК як суб`єкт владних повноважень не допустила протиправної бездіяльності по відношенню до ОСОБА_3 , оскільки дії комісії не були наслідком свавілля чи умисного ухилення від розгляду скарг.
Позивач, скориставшись своїм правом, 30.03.2026 року через систему “Електронний суд” подав відповідь на відзив, згідно якої підтримав свою правову позицію, викладену в адміністративному позові та зазначив, що незважаючи на вказівки НОМЕР_1 РВЛК, викладені в листі від 19.02.2026 вих. № 800 ІНФОРМАЦІЯ_3 не було вчинення жодної дії щодо повторного огляду позивача. Щодо поданих третьою особою документів та пояснень Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка 25» Харківської міської ради, представник позивача уточнив, що надані пояснення та жоден з наданих суду документів не спростовують ані того, що позивач не проходив ВЛК 30.06.2025 р. та не був на ньому присутнім, ані наявності розбіжностей у військово-обліковому документі, Картках обстеження та медичного огляду, довідках військово-лікарської комісії № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025, а також не спростовують факт переписування документів стосовно стану здоров`я позивача після проходження ним ВЛК.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 року, з метою повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи, витребувано додаткові докази та нормативно обґрунтовані пояснення від сторін. 
Так, на виконання вимог вказаної ухвали суду, 10.06.2026 року через систему «Електронний суд» відповідач 1 подав витребувані судом докази та додаткові письмові пояснення, відповідно до яких уточнив, що за результатами розгляду скарги та дослідження наданих медичних документів НОМЕР_1 РВЛК встановила, що під час винесення постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 статті та пункти статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, були застосовані неправильно. А тому, реалізуючи дискреційні повноваження щодо вибору способу реагування на обґрунтовану скаргу, відповідач 1дійшов висновку необхідність проведення контрольного медичного огляду ОСОБА_3 , оскільки саме такий спосіб забезпечував можливість всебічного, повного та об`єктивного встановлення його фактичного стану здоров`я та визначення ступеня придатності до військової служби, оскільки безпосереднє скасування постанови ВЛК без проведення контрольного медичного огляду не забезпечувало б остаточного вирішення питання щодо ступеня придатності особи до військової служби. З цією метою листом від 19.02.2026 № 800 12 РВЛК було прийнято рішення про направлення ОСОБА_3 на контрольний медичний огляд та надано обов`язкові для виконання вказівки посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо виклику особи, організації її обстеження та проведення медичного огляду у визначений строк. Таким чином, зміст листа від 19.02.2026 № 800 свідчить, що він не має інформаційного чи роз`яснювального характеру, а містить владне управлінське волевиявлення НОМЕР_1 РВЛК, прийняте в межах компетенції, визначеної Положенням, та спрямоване на виникнення обов`язку у підпорядкованих суб`єктів вчинити конкретні дії. Отже, відповідач 1 на вимогу суду пояснив, що лист НОМЕР_1 РВЛК від 19.02.2026 № 800 є рішенням суб`єкта владних повноважень, прийнятим на підставі та на виконання пункту 3.4 глави 3 розділу І Положення за результатами розгляду скарги адвоката БІЛОГОЛОВСЬКОЇ Л.А., поданої в інтересах ОСОБА_3 , щодо перегляду постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.06.2025 № 2240 3788-5752-4051.
Щодо надання інформації про реалізацією головою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 в місячний строк направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК солдата ОСОБА_4 , представник відповідача 1 пояснив, що під час аналізу стану виконання рішень НОМЕР_1 РВЛК за даними інформаційно-комунікаційної системи «Кабінет Е-ВЛК» встановлено, що з моменту прийняття рішення 12 РВЛК від 19.02.2026 № 800 по теперішній час до системи не внесено жодних відомостей щодо його виконання, зокрема відсутня інформація про направлення ОСОБА_3 на контрольний медичний огляд ВЛК, результати проведеного медичного огляду та прийняту за його наслідками постанову ВЛК. До НОМЕР_1 РВЛК не надходило жодних повідомлень, листів або інших документів щодо неможливості виконання рішення від 19.02.2026 № 800, наявності об`єктивних перешкод для його виконання або необхідності продовження строків його реалізації.
За таких обставин НОМЕР_1 РВЛК повідомляє суд, що ІНФОРМАЦІЯ_6 рішення від 19.02.2026 № 800 не виконано.
Одночасно з цим НОМЕР_1 РВЛК повідомило суд, що у зв`язку з виявленим невиконанням рішення НОМЕР_1 РВЛК від 19.02.2026 № 800, а також встановленням обставин, які свідчать про порушення вимог Положення та законних прав ОСОБА_3 , НОМЕР_1 РВЛК в межах наданих повноважень здійснила додаткові заходи реагування.
З цією метою засобами СЕДО було направлено лист від 09.06.2026 № 1189/3173 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , який відповідно до картки реєстрації вихідного документа отримано адресатом 09.06.2026. 
Відповідач 2 своїм правом щодо надання відзиву на адміністративний позов не скористався, відзив на адміністративний позов у визначений судом строк не направив. Також, вимоги ухвали суду від 08.06.2026 року залишились без виконання без поважних причин, що суд розцінює як зневагу до суду та ухилення від виконання процесуальних обов`язків як сторони по справі.
Відповідно до ч.2 ст.175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем 2 відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
19.03.2025р., у відповідності до направлення ІНФОРМАЦІЯ_7 № 2955846 (медичний запис 2240-3788-5752-4051), 20.03.2025р. було розпочато медичний огляд та експертизу стану придатності до військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в КНП «МП № 25» ХМР.
Згідно матеріалів медичної документації, а саме картки обстеження та медичного огляду № № 2955846 “ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 ”, 19.03.2025 провела огляд солдата (запасу) ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 , який перебував на той час та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 .
За результатом проведеного медичного огляду “ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_9 ” 30.06.2025 року прийнято рішення № 2240-3788-5752-4051 про придатність солдату (запасу) ОСОБА_1 до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установа), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Діагноз: Е10.01 цукровий діабет І типу з гіперосмолярністю без некетонемічної гіперглікемічно-гіперсмолярної коми (НКГГК). Опис діагнозу: Цукровий діабет і Тип, важка форма, декомпенсація, зі схильністю до гіпоглікемічних станів (60 Од/добова доза інсуліна).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 29.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся з відповідною до скаргою до Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_11 , оскільки висновок військово-лікарської комісії про придатність до військової служби не відповідає стану здоров`я солдата ОСОБА_1 . Вказану скаргу було направлено заказною поштовою кореспонденцією 29.10.2025 року. 
Також, 28.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до 12 Регіональної військово-лікарської комісії зі скаргою на рішення від 30.06.2025 № 2240-3788-5752-4051 про придатність солдату (запасу) ОСОБА_1 до військової служби. Вказану скаргу було направлено заказною поштовою кореспонденцією 28.12.2025 року.
З листа відповіді 12 Регіональної військово-лікарської комісії № 1789/1 від 01.01.2026 року судом вбачається, що скарга позивача від 29.10.2025 року Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_11 не розглянута уповноваженим органом. У зв`язку із чим 12 Регіональною військово-лікарською комісією запропоновано начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 надати вказівку відповідальним особам щодо розгляду звернення ОСОБА_1 на постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк до 10.01.2026 року та повідомити заявника письмово про результати розгляду. 
Згідно з наявних в матеріалах справи листів ІНФОРМАЦІЯ_5 № 5169/МС від 06.11.2025 року, № 5170/МС від 06.11.2025 року та № 26/МС від 09.01.2026 року, вбачається, що ОСОБА_1 , з метою вирішення питань порушених у скаргах, було запропоновано прибути до свого районного ТЦК та СП за місцем реєстрації для отримання направлення (+електрона черга), на обласну військово-лікарську комісію. 
Судом встановлено, за результатом розгляду скарги адвоката Л.Білоголовської, подану в інтересах ОСОБА_1 щодо перегляду постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.06.2025 року № 2240-3788-5752-4051 та визнання протиправною бездіяльності ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач 1 надав відповідь, яку оформив листом № 800 від 19.02.2026 року, зі змісту якого вбачається, що 12 Регіональна військово-лікарська комісія прийняла рішення про направлення ОСОБА_1 на контрольний медичний огляд до ВЛК організованого при ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із чим було запропоновано начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 року, викликати військовозобов`язаного ОСОБА_1 на контрольний огляд ВЛК. Вказане рішення обґрунтоване тим, що за результатом аналізу медичної документації, встановлено, що статті та пункти статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, застосовано невірно.
Дослідивши вказану відповідь, суд встановив, що відповідачем 1 покладено обов`язок на голову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 в місячний термін з моменту прийняття рішення 12 Регіональною військово-лікарською комісією провести обстеження та медичний огляд військовозобов`язаного ОСОБА_1 ; звернути увагу голови та лікарів ВЛК на формування експертних діагнозів та застосування статей розкладу хвороб; при винесенні постанови про ступінь придатності до військової служби, врахувати виписні епікризи з закладів охорони здоров`я в комунальній або державної форми власності. 
На військовозобов`язаного ОСОБА_1 було покладено обов`язок під час обстеження та проходження ВЛК, надати в обов`язковому порядку усі наявні довідки ВЛК, оригінали і копії виписних епікризів, даних експериментальних досліджень та консультативних висновків спеціалістів із закладів охорони здоров`я комунальній або державної форми власності.
Лист № 800 від 19.02.2026 року підписаний начальником 12 Регіональної військово-лікарської комісії полковником медичної служби ОСОБА_5 . 
Не погоджуючись з рішення військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.06.2025 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби, оформлене довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025 року (нова редакція від 12.09.2025 року), позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2, частини четвертої статті 9 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі; дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів із власної ініціативи.
Положення пункту 9 частини першої статті 19 КАС України передбачають, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року №2073-IX (далі - Закон №2073-IX) адміністративним органом є будь-який суб`єкт, уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації. Відповідно до пункту 11 частини першої цієї ж статті, функції публічної адміністрації охоплюють, зокрема, здійснення інспекційної (контрольної, наглядової) діяльності та вирішення справ за власною ініціативою. Таким чином, здійснюючи перевірку обґрунтованості раніше прийнятих рішень нижчестоящих комісій, відповідач виступав як адміністративний орган у межах адміністративного провадження, що зобов`язує його дотримуватися принципів, визначених статтею 4 цього Закону.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Отже, предметом судового контролю у цій справі є перевірка дотримання відповідачем 2 порядку ухвалення оскаржуваного рішення.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21 березня 1991 року №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі статтею 3 Закону №875-ХІІ інвалідність визначається шляхом експертного обстеження органами медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
На підставі частини другої статті 6 Закону №875-ХІІ громадянин має право оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю в адміністративному порядку відповідно до Закону №2073-IX та/або в судовому порядку.
Як попередньо встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач скористався своїм правом оскарження рішення військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби, оформлене довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025 року (нова редакція від 12.09.2025 року) до 12 Регіональної військово-лікарської комісії.
З метою встановлення правової природи рішення, прийнятого відповідачем 1 за результатом розгляду скарги представника позивача, та оформленого листом № 800 від 19.02.2026 року, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 року витребувано, зокрема, від відповідача 1: лист від 19.04.2026 року про надання вказівок начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо організації виклику ОСОБА_1 для проходження контрольного медичного огляду ВЛК, на який посилається відповідач 1 у відзиві на адміністративний позов; нормативно обґрунтовані письмові пояснення, відповідно до яких уточнити суду правову природу листа № 800 від 19.02.2026 та чи є він рішенням суб`єкта владних повноважень, яке прийняте з урахуванням розділу ІІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом МОК № 402 від 14.08.2008 року, за результатом розгляд скарги адвоката Л.Білоголовської, подану в інтересах ОСОБА_1 щодо перегляду постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.06.2025 року № 2240-3788-5752-4051; чи реалізовано головою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 в місячний строк п. 2 листа № 800 від 19.02.2026 року 12 Регіональної військово-лікарської комісії про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК солдата ОСОБА_1 . Докази реалізації в разі наявності.
Так, на виконання вимог суду, відповідач 1 через систему «Електронний суд» надав письмові пояснення, відповідно до яких пояснив суду наступне.
Абзацами 1-3 та 6 пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення) визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення» (далі - Наказ № 608).
Згідно з додатком 2 до наказу № 608, 12 РВЛК здійснює свої повноваження в межах адміністративно-територіальної зони відповідальності, до якої віднесено Харківську, Полтавську та Сумську області.
Підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення, на ВЛК регіону, серед іншого покладається:
- організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;
- контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку;
- розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово- лікарської експертизи;
- аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;
Підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення визначено, що ВЛК регіону, зокрема має право:
- перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;
- направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів;
- перевіряти у ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я (установах) Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати начальнику ЦВЛК та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.
При цьому, підпунктом 2.4.6 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення визначено, що рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Відповідач 1 пояснив, що штатні ВЛК є незалежними, самостійними та відокремленими державними колегіальними органами, владна управлінська компетенція яких не перетинається та не дублюється з повноваженнями будь-яких військових формувань або органів військового управління. Такі органи наділені законодавцем виключною компетенцією на вчинення управлінських волевиявлень у межах та спосіб, прямо визначених Положенням. Та додатково зазначив, що у цьому контексті 12 РВЛК, як ВЛК регіону, є окремою медичною установою, яка здійснює свою діяльність автономно та наділена визначеним Положенням колом прав і повноважень у сфері військово-лікарської експертизи.
Відповідно до підпункту 2.5.1 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення, до позаштатних постійно діючих ВЛК належать, зокрема, ВЛК ТЦК та СП.
За визначенням підпункту 2.5.2 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення, позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (не менше ніж три лікарі) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.
Згідно із підпунктом 2.5.3 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення, до складу ВЛК (ЛЛК) ТЦК та СП входять медичні працівники закладу охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, визначеного рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (голови обласної, Київської міської військових адміністрацій, а також районних військових адміністрацій та військових адміністрацій населених пунктів).
Відповідно до підпункту 2.5.4 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення, штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Підпунктами 2.8.1, 2.8.2 пункту 2.8 глави 2 розділу 1 Положення визначено, що ВЛК ТЦК та СП створюється у районному (міському) ТЦК та СП.
Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та Севастопольська міська ВЛК.
Роз`яснення ВЛК регіону та ЦВЛК з питань військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання ВЛК ТЦК та СП.
ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
З урахуванням вимог вищевказаного законодавства, відповідач 1 зробив висновок про те, що діяльність ВЛК при ТЦК та СП чітко регламентується Положенням, здійснюється у визначеному складі та структурі, підпорядковується відповідним вищим ВЛК і повинна здійснюватися з урахуванням їхніх обов`язкових роз`яснень та рішень.
Главою 3 розділу І Положення унормовано порядок подання та розгляду звернень штатними ВЛК.
Так, за змістом пункту 3.1 глави 3 розділу І Положення, вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.
Відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення визначено, що скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Згідно із пунктом 3.4 глави 3 розділу І Положення, у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
Відповідач 1 пояснив, що за результатом розгляду скарги від 14.02.2026 року за вхідним № 1202 адвоката БІЛОГОЛОВСЬКА Л.А., діючої в інтересах ОСОБА_3 , на постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.06.2025 № 2240 3788-5752-4051 та дослідження наданих медичних документів, 12 Регіональна військово-лікарська комісія встановила, що під час винесення вказаної постанови, статті та пункти статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, були застосовані не вірно. 
Реалізуючи дискреційні повноваження щодо вибору способу реагування на обґрунтовану скаргу, відповідач 1 дійшов висновку необхідність проведення контрольного медичного огляду ОСОБА_3 , оскільки саме такий спосіб забезпечував можливість всебічного, повного та об`єктивного встановлення його фактичного стану здоров`я та визначення ступеня придатності до військової служби, оскільки безпосереднє скасування постанови ВЛК без проведення контрольного медичного огляду не забезпечувало б остаточного вирішення питання щодо ступеня придатності особи до військової служби. 
З цією метою листом від 19.02.2026 № 800 12 РВЛК було прийнято рішення про направлення ОСОБА_3 на контрольний медичний огляд та надано обов`язкові для виконання вказівки посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо виклику особи, організації її обстеження та проведення медичного огляду у визначений строк.
Проаналізувавши вищевикладене, відповідач 1 зауважив на тому, що лист від 19.02.2026 № 800 не має інформаційного чи роз`яснювального характеру, а містить владне управлінське волевиявлення НОМЕР_1 РВЛК, прийняте в межах компетенції, визначеної Положенням, та спрямоване на виникнення обов`язку у підпорядкованих суб`єктів вчинити конкретні дії. 
Таким чином, відповідач 1 на вимогу суду пояснив, що лист НОМЕР_1 РВЛК від 19.02.2026 № 800 є рішенням суб`єкта владних повноважень, прийнятим на підставі та на виконання пункту 3.4 глави 3 розділу І Положення за результатами розгляду скарги адвоката БІЛОГОЛОВСЬКОЇ Л.А., поданої в інтересах ОСОБА_3 , щодо перегляду постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.06.2025 № 2240 3788-5752-4051.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що за результатом розгляду скарги від 30.06.2025 року № 2240-3788-5752-4051, відповідач 1 дійшов висновку про її обґрунтованість, суд дійшов висновку, що лист НОМЕР_1 РВЛК від 19.02.2026 № 800 за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке створює для позивача певні правові наслідки у вигляді скасування висновків військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , які викладені у рішенні від 30.06.2025 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби, оформлене довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025 року (нова редакція від 12.09.2025 року).
Станом на день розгляду справи рішення 12 РВЛК, оформлене листом від 19.02.2026 № 800, є чинним та не скасованим. 
При формуванні вказаного висновку судом також враховується й те, що у зв`язку з виявленим невиконанням рішення 12 РВЛК від 19.02.2026 № 800, а також встановленням обставин, які свідчать про порушення вимог Положення та законних прав ОСОБА_3 , НОМЕР_1 РВЛК в межах наданих повноважень здійснила додаткові заходи реагування та засобами СЕДО направила лист від 09.06.2026 № 1189/3173 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про призначити службової перевірки, забезпечення виклику ОСОБА_6 для проходження контрольного медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 та про проведення до 25.06.2026 року контрольного медичного огляду позивача.
Однак, відповідач 2 вимог ухвали суду не виконав та жодних пояснень чи витребуваних судом доказів до суду не направив.
Вказані обставини, додатково підтверджують висновок про протиправність висновків відповідача 2 при формуванні рішення від 30.06.2025 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби, оформлене довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0320-1303-0342-0 від 30.06.2025 року (нова редакція від 12.09.2025 року), яке станом на день розгляду справи є нечинним та не створює для позивача жодних правових насідків за результатом прийняття 12 РВЛК рішення № 800 від 19.02.2026, яким відновлені порушені відповідачем 2 права позивача.
У постанові Верховного Суду України від 23 травня 2017 року по справі № 800/541/16 зазначено, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулася за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 10 січня 2019 року у справі №855/3/19, від 24 січня 2019 року у справі №808/5869/14, від 15 березня 2019 року у справі №815/3276/15, від 25 березня 2019 року у справі №806/5246/14, від 29 березня 2019 року у справі №826/17479/18.
При цьому таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи – позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
При розгляду даної справи, суд враховує, що практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин); під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.
Інші доводи, наведені позивачем в адміністративному позові, висновків суду не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . 
Розподіл судових витрат підлягає відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до 12 Регіональної військово-лікарської комісії (відповідач-1), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-2), за участі третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА