ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2026 року м. Дніпро Справа № 908/1902/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Чус О.В., Іванова О.Г.,
при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Юлдашев О.О.) від 12.08.2025р. у справі № 908/1902/25

за заявою кредитора – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )
до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл”, код ЄДРПОУ 30770148 (69005 Україна, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 64Д)
про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025р. у справі № 908/1902/25, поміж іншого: 
- відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл”, 69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 64Д, код ЄДРПОУ 30770148;
- визнано грошові вимоги кредитора - ОСОБА_1 до боржника у розмірі 2 711 212,28 грн, 24 224,00 грн судового збору за подання заяви до суду, та 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу;
- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів;
- введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл”; 
- розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1167 від 02.07.2013; адреса: 04107, м. Київ, вул. Нагірна, 22 оф.222).
Частково не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить: 
- скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025р. у справі № 908/1902/25 та ухвалити нове рішення, яким в частині не визнання (відхилення) грошових вимог 4 черги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 2 039 223,12 грн. (з яких: інфляційне збільшення: 1 710 535,06 грн., три відсотки річних - 328 688,06 грн. за період з 04.06.2021 по 18.06.2025);
- ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги 4 черги кредитора - ОСОБА_1 до боржника у розмірі 4 750 435,40 грн. (з яких: основний борг: 2 711 212,28 грн., інфляційне збільшення: 1 710 535,06 грн., три відсотки річних - 328 688,06 грн.);
- скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 у справі № 908/1902/25 в частині не визнання (відхилення) грошових вимог 1 черги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 50 000,00 грн. (витрати на правничу допомогу);
- ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги 1 черги кредитора - ОСОБА_1 до боржника у розмірі 50 000,00 грн. (витрати на правничу допомогу).
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає наступне:
- cудом першої інстанції неправильно застосовано положення ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства щодо наявності мораторію на задоволення вимог кредиторів ТОВ “Техно Буд Рітейл” у період з 04.06.2021 по 18.06.2025, адже судом апеляційної інстанції ухвалено рішення про відмову у попередньому відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ “Техно Буд Рітейл”, а не про закриття такого провадження;
- враховуючи обставину скасування судом апеляційної інстанції ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.05.2022 у справі № 908/3413/21, якою було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ “Техно Буд Рітейл” та запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів, вказана ухвала не породжує жодних юридичних наслідків, що підтверджується судовою практикою Верховного Суду, зокрема постановою від 15.06.2021 року в справі № 922/2416/17 Великої Палати Верховного Суду, тому не обмежує право ОСОБА_1 здійснити нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період з 04.06.2021 по 18.06.2025;
- заявлений розмір витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 50 000,00 грн. відповідав складності справи, обсягу витраченого часу та ціни заяви з грошовими вимогами кредитора. При цьому, ТОВ “Техно Буд Рітейл” у відповідності до положень ч. 5 ст. 126 ГПК України не подавало клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, тому в суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення, понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025р. у справі № 908/1902/25, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 16.02.2026р. 
16.02.2026р. в судовому засіданні по справі оголошено перерву до 13.04.2026р.
У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.
Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл” у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, прийнятою із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною.
В обґрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги боржник, зокрема зазначає наступне:
- у справі № 908/3413/21 про банкрутство ТОВ «Техно Буд Рітейл» до 18.06.2025 року діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.01.2022, а тому в ОСОБА_1 були відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу;
- згідно з ч. 9 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства правові наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовуються, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що господарським судом не виявлені ознаки неплатоспроможності боржника. Отже лише у випадку передбаченому ч. 9 ст. 41 КУзПБ не застосовується правові наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів;
- з врахуванням ст. 41 КУзПБ, скасування ухвали про відкриття провадження постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2025 по справі № 908/3413/21 не має зворотної сили щодо правових наслідків мораторію, які вже настали. Мораторій діяв фактично, і його дія не може бути анульована ретроспективно, а тому нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за період з 11.01.2022 по 18.06.2025 є неправомірним;
- зобов`язання ТОВ «Техно Буд Рітейл» перед кредитором ОСОБА_1 визнане ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 по справі № 908/1902/25 припинено шляхом його виконання третьою особою. Також, ТОВ «Техно Буд Рітейл» ( ОСОБА_2 ) погашено заборгованість перед ОСОБА_1 , яка складається з інфляційних втрат та 3% річних за період з 04.06.2021 по 10.01.2022р. у розмірі 148 162 грн. 91 коп (період який не охоплювався дією мораторію введеного Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.01.2022р. у справі № 908/3413/21) за несвоєчасне виконання Рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2021 по справі № 911/2882/19;
- враховуючи обсяг наданих адвокатами послуг Лізіну О.С. у суді та витрачений ними час, обґрунтованість поданих процесуальних документів, зважаючи на ступінь складності цієї справи, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру цих витрат, Господарський суд Запорізької області цілком обґрунтовано дійшов висновку про доцільність зменшення витрат на професійну правничу допомогу заявника до 10 000,00 грн. 
Інші учасники справи не скористалися своїм правом участі у судовому засіданні та поданні відзивів на апеляційні скарги, про час та місце судових засідань були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи в судове засідання, а учасники справи не були позбавлені права і можливості за потреби забезпечити участь у судовому засіданні представників, яким доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, зважаючи на відсутність підстав, які перешкоджають апеляційному перегляду справи та констатуючи достатність матеріалів для її перегляду, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку судового рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за відсутності інших учасників справи.
В судовому засіданні 13.04.2026р. колегія суддів оголосила про перехід до стадії ухвалення судового рішення та призначення судового засідання для проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення на 27.04.2026р.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників апелянта та боржника, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл”, згідно з якою просив суд визнати його грошові вимоги до боржника у сумі 4 750 435,40грн. (4 черга) та грошові вимоги у сумі 74 224,00грн. (1 черга), з яких: 24 224,00грн. – судових збір та 50 000,00грн. – витрати на правничу допомогу адвоката.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.06.2025р. у справі № 908/1902/25 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл” прийнято до розгляду.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025р. у справі № 908/1902/25, поміж іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл”, визнано грошові вимоги кредитора - ОСОБА_1 до боржника у розмірі 2 711 212,28 грн., 24 224,00 грн. судового збору за подання заяви до суду, та 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Вказаною ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 у справі № 908/1902/25 відмовлено у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 в сумі 2 039 223,12 грн., з яких інфляційне збільшення: 1 710 535,06 грн., 3 % річних - 328 688,06 грн. за період з 04.06.2021 по 18.06.2021. Крім цього, судом першої інстанції зменшено витрати на професійну правничу допомогу з 50 000,00 грн. до 10 000,00 грн.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду від 12.08.2025 року в частині відмови у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 в сумі 2 039 223,12 грн. та зменшення витрат на професійну правничу допомогу з 50 000,00 грн. до 10 000,00грн., що і є предметом апеляційного перегляду, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ), Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Статтею 1 КУзПБ надано визначення таким термінам:
- банкрутство - визнана господарським судом нездатність боржника, крім страховика або кредитної спілки, відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, а також віднесення страховика або кредитної спілки відповідно до рішення Національного банку України до категорії неплатоспроможних відповідно до Закону України "Про страхування" або Закону України "Про кредитні спілки";
- боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;
- грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загально-обов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви;
- неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.
Частинами 1, 3 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті, а також інформацію про заінтересованість кредитора стосовно боржника. Заява кредитора може ґрунтуватися на об`єднаній заборгованості боржника за сукупністю його різних зобов`язань перед цим кредитором. Кредитори мають право об`єднати свої вимоги до боржника і звернутися до суду з однією спільною заявою. Таку заяву підписують усі кредитори, які об`єднали свої вимоги до боржника.
Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентовано статтею 39 КУзПБ.
Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.
Частиною п`ятою статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.
В ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, зокрема зазначається про:
відкриття провадження у справі про банкрутство; визнання вимог кредитора та їх розмір; введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, звернення ОСОБА_1 із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Техно Буд Рітейл” зумовлено наявністю заборгованості останнього перед ініціюючим кредитором у розмірі 2 711 212,28 грн., де 2 671 145,10грн. основний борг та 40 067,18грн. судовий збір, що підтверджуються рішенням Господарського суду Київської області від 04.06.2021. у справі № 911/2882/19, яке залишено в силі постановами апеляційного та касаційного суду.
Крім цього, ініціюючим кредитором здійснено нарахування за період з 04.06.2021 по 18.06.2025 інфляційних втрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання в сумі 2 039 223,12 грн., з яких: інфляційне збільшення: 1 710 535,06 грн., 3 % річних - 328 688,06 грн.
Відмовляючи у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 до боржника у сумі 2 039 223,12 грн. місцевий господарських суд виходив з того, що вони нараховані під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, що суперечить ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Так, відповідно до інформації що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.01.2022 було відкрито провадження у справі № 908/3413/21 про банкрутство ТОВ “Техно Буд Рітейл” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, поміж іншого, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
За ч. 9 ст. 41 КУзПБ, правові наслідки дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовуються, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що господарським судом не виявлені ознаки неплатоспроможності боржника.
Дійсно, в подальшому постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2025 задоволено апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Господарського осуду Запорізької області від 11.01.2022 у справі № 908/3413/21, скасовано вказану ухвалу та відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл».
Втім, апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта щодо відсутності правових наслідків відкриття провадження у справі № 908/3413/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Буд Рітейл», адже у період з 11.01.2022 по 18.06.2025 мораторій фактично діяв та в силу вимог ст. 41 КУзПБ в боржника були відсутні підстави для виконання грошового зобов`язання на користь ОСОБА_1 , що унеможливлює застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, скасування ухвали про відкриття провадження постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2025 по справі № 908/3413/21 не має зворотної сили щодо правових наслідків мораторію, які вже настали. Мораторій діяв фактично, і його дія не може бути анульована ретроспективно, а тому нарахування ініціюючим кредитором 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу за період з 11.01.2022 по 18.06.2025 є неправомірним.
При цьому, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на постанову ВП Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі № 922/2416/17, адже предмет спору та фактичні обставини у справі № 922/2416/17 не є подібними до справи № 908/1902/25, а правові висновки ВП ВС не стосуються застосування мораторію у справі про банкрутство.
Крім цього, у вказаній постанові ВП Верховного Суду виснувала, що скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення.
З обставин даної справи не вбачається недобросовісної та неправомірної поведінки боржника щодо не виконання грошового зобов`язання на користь ініціюючого кредитора під час розгляду справи № 908/3413/21.
Також, слід зазначити, що ТОВ «Техно Буд Рітейл» ( ОСОБА_2 ) було погашено заборгованість перед ОСОБА_1 , яка складається з інфляційних втрат та 3% річних за період з 04.06.2021 по 10.01.2022р. у розмірі 148 162 грн. 91 коп (період який не охоплювався дією мораторію введеного ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.01.2022р. у справі № 908/3413/21), що підтверджується матеріалами справи та не заперечується апелянтом.
Таким чином, підстави для скасування оскаржуваної ухвали в частині не визнання (відхилення) грошових вимог 4 черги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 2 039 223,12 грн. (з яких: інфляційне збільшення: 1 710 535,06 грн., три відсотки річних - 328 688,06 грн. за період з 04.06.2021 по 18.06.2025) та витзнання цих вимог, в апеляційного суду відсутні. 
Також, не вбачає колегія суддів і підстав для скасування оскаржуваної ухвали в частині не визнання (відхилення) грошових вимог 1 черги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 50 000,00 грн. (витрати на правничу допомогу).
Так, з матеріалів справи вбачається, що 18.06.2025 між АБ “Іллі Комлика” та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги від 18.06.2025. 
Додатковою угодою від 18.06.2025 до Договору про надання правової допомоги від 18.06.2025 Клієнт доручив Бюро підготовку та подання до Господарського суду Запорізької області заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “Техно Буд Рітейл” (код: 30770148) шляхом: правового аналізу документів наданих Клієнтом, пошук та аналіз актуальної практики Верховного суду щодо відкриття провадження у справі про банкрутство, складання та подання тексту Заяви до Господарського суду Запорізької області. 
Відповідно до п. 2 додаткової угоди розмір гонорару Бюро за підготовку та подання Заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “Техно Буд Рітейл” становить 50 000,00 грн. 
За наслідком надання правової допомоги, 19.06.2025 між АБ “Іллі Комлика” та ОСОБА_1 складено Акт прийому-передачі наданих послуг, з якого вбачається, що Бюро надало, а Клієнт прийняв послугу з підготовки та подання до Господарського суду Запорізької області Заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “Техно Буд Рітейл” (код: 30770148) шляхом: Правового аналізу документів наданих Клієнтом щодо грошових вимог до ТОВ “Техно Буд Рітейл”; правового аналізу законодавства у сфері банкрутства з питань відкриття провадження у справі про банкрутство з урахуванням відповідних змін до КУзПБ; пошуку та аналізу актуальної практики Верховного суду щодо відкриття провадження у справі про банкрутство; здійснення розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних за весь період прострочення грошового зобов`язання; виготовлення сканкопій документів, необхідних для подання до суду; розрахунок суму судового збору, яка підлягає сплаті за відкриття провадження у справі про банкрутство та сплата судового збору; складання та подання до Господарського суду Запорізької області Заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “Техно Буд Рітейл” за грошовими вимогами ОСОБА_1 . 
Відповідно до п. 2 Акту розмір гонорару Бюро за підготовку та подання Заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ “Техно Буд Рітейл” становить 50 000,00 грн.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч. 1). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3).
Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За положеннями ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Нормами ГПК України передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до предмету спору, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Так, за приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, надані сторонами докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі за рахунок іншої сторони і під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформульовано правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Проаналізувавши докази надані заявником на обгрунтування розміру витрат на правову допомогу, суд першої інстанції встановив, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 50 000,00грн. є надмірним та неспіврозмірним із обсягом наданих адвокатами послуг та складністю справи.
Також, місцевим господарським судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Отже, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатами послуг ініціюючому кредитору у суді та витрачений ними час, обґрунтованість поданих процесуальних документів та їх зміст, зважаючи на ступінь складності цієї справи, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру цих витрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу заявника до 10 000,00 грн.
З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржувана ухвала відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування, в оскаржуваній частині, ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025р. у справі № 908/1902/25, відсутні. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025р. у справі № 908/1902/25 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025р. у справі № 908/1902/25 – залишити без змін.
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 30.04.2026 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя О.В. Чус

Суддя О.Г. Іванов