ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/3800/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Кондратова І.Д., Мамалуй О.О., 

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:
від позивача: Павловської Д.С.,
від відповідача: Харцизової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"

на рішення Господарського суду Харківської області (Трофімов І.В.)
від 24.12.2025

та на постанову Східного апеляційного господарського суду (Тихий П.В., Жельне С.Ч., Слободін М.М.)
від 25.02.2026 (повний текст складений 04.03.2026)

у справі за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (правонаступник - Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" 

про стягнення 18 518 640,00 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог
1. Державне підприємство Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (правонаступник - Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель") (далі - Позивач, Скаржник) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" (далі - Відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 18 518 640,00 грн за неналежне виконання державного контракту (Договору) про закупівлю, з яких: 16 489 200,00 грн - пеня та 2 029 440 грн - штраф.
2. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання умов Договору про закупівлю.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Господарський суд Харківської області рішенням від 24.12.2025, залишеним без змін Східним апеляційним господарським судом у постанові від 25.02.2026, позов задовольнив частково. Стягнув з Відповідача на користь Позивача пеню в сумі 2 473 380,00 грн, штраф у сумі 304 416,00 грн та судовий збір у сумі 222 223,68 грн. У задоволенні решти позову відмовив.
4. Судові рішення, зокрема, мотивована таким:
- щодо стягнення штрафу та пені - враховуючи клопотання Відповідача про зменшення розміру неустойки, існують підстави її зменшення на 85%: до суми 2 473 380,00 грн щодо пені та до 304 416,00 грн щодо штрафу, які встановлені п. 8.2 Договору, у зв`язку з порушенням Відповідачем строків поставки Товару.
Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи
5. 25 березня 2026 року Позивач (Скаржник), із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:
- скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 24.12.2025 у справі № 922/3800/25 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 в частині відмови в позові та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Позивача повністю;
- в іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 24.12.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 у справі залишити без змін.
6. Підставою касаційного оскарження Скаржник вказав пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
7. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, Скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень:
- допустили порушення норм процесуального права, а саме статей 74, 77, 86 ГПК України, що призвело до неправильного вирішення питання щодо зменшення розміру неустойки, без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10.06.2019 у справі № 903/581/18 (пункти 4.28 та 4.29), від 15.11.2019 у справі № 909/887/18 (пункти 4.27-4.29), від 05.12.2018 у справі № 916/1813/16 (пункти36-39), від 21.10.2020 у справі №925/594/18;
- неправильно застосували до спірних правовідносин положення норми матеріального права, а саме статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України), максимально зменшивши розмір штрафних господарських санкцій на 90%, без врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 ( пункти 7.20, 7.22, 7.23, 7.29, 7.30), від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 (пункти 5.4, 5.9, 5.12, 5.13, 5.14, 5.15, 5.16, 5.17, 5.21).
8. 19 травня 2026 року, в межах встановленого Верховним Судом строку, Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
9. 11 квітня 2024 року між Позивачем (замовник) та Відповідачем (постачальник) укладено державний контракт (Договір) про закупівлю №119/04-24-РМ (далі - Договір).
10. Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язався поставити замовнику Сітку протимоскітну, Вид 1 (39520000-3: Готові текстильні вироби) (далі - Товар), найменування, перелік, характеристики, обсяг, код згідно з національним класифікатором ДК яких визначені в Специфікації (Додаток №1) (номер оголошення про проведення закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель ID: UA 2024-03-08-006792-a), а замовник - прийняти та оплатити Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
11. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що отримувачами товару за Договором є Об`єднані центри забезпечення Міністерства оборони України, до яких здійснюється постачання товару (далі - отримувач) для задоволення нагальних потреб функціонування держави, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів країни.
12. Відповідно до пунктів 4.1. та 4.1.1 Договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку Товару за цим Договором не пізніше строку, визначеного у Специфікації (Додаток №1), але у будь-якому випадку в строк, визначений замовником у заявці на поставку, складеній замовником за формою, визначеною у Додатку №2 до цього Договору (далі - заявка на поставку Товару). Вказані у Специфікації (Додаток №1) або заявках на поставку Товару строки поставки Товару можуть бути змінені за зверненням замовника, але у будь-якому випадку - за погодженням Сторін.
13. Згідно з п. п. 1 та 5 Специфікації (Додаток № 1 до Договору) постачальник взяв на себе зобов`язання здійснити поставку Товару у кількості 200000 штук за ціною за одиницю без ПДВ 120,80 грн у строк до 30.04.2024.
14. Додатковою угодою № 1 до Договору від 30.04.2024, до пункту 5 Специфікації (Додаток № 1 до Договору) внесено зміни, та подовжено строки поставки Товару у загальній кількості 200000 штук до 31.05.2024.
15. Заявка на поставку Товару подається замовником постачальнику засобами електронної пошти у порядку, визначеному цим Договором, не менш ніж за 10 (десять) календарних днів до дати поставки, визначеної у Специфікації (Додаток № 1) або в заявках на поставку Товару (пункт 4.3 Договору).
16. Відповідно до п. 4.3 Договору, 11 квітня 2024 року замовником на адресу постачальника було направлено Заявку на поставку № R000174, де зазначено отримувачів Товару і відповідну кількість Товару та строки, що відповідають пунктам 1 та 5 Специфікації (Додаток № 1 до Договору).
17. Після укладення Сторонами Додаткової угоди № 1 до Договору, 30 квітня 2024 року замовником було направлено оновлену заявку на поставку № R000174 із зазначенням отримувачів Товару і відповідної кількості Товару, яку погоджено поставити до 31.05.2024 включно.
18. Згідно з п. 6.7 Договору після здійснення перевірки Товару відповідно до пунктів 6.3, 6.4 Договору, у разі відсутності зауважень отримувача до Товару, постачальник та отримувач підписують Акт приймання Товару, що підтверджує перехід права власності на Товар від постачальника до отримувача, та постачальник передає замовнику:
- підписаний Акт приймання Товару згідно Додатку 4 до Договору;
- оригінал товарно-транспортної накладної підписаної отримувачем,
- оригінал видаткової накладної підписаної отримувачем;
- повідомлення-підтвердження, яке оформлюється отримувачем відповідно до Порядку розподілу та доведення до військ виділених асигнувань, здійснення централізованої оплати товарів, робіт і послуг у Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 31.12.2016 № 757;
- оголошення, повідомлення та посвідчення відповідно до Додатку 1 до Порядку здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для потреб Збройних Сил України (пункт 1 розділу ІІ), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 19.07.2017 № 375, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2017 року за № 1461/31329 (зі змінами);
- оригінал акту приймального контролю за якістю. Після підписання замовник повертає належні екземпляри Акту приймання Товару постачальнику та отримувачу протягом 14 календарних діб або повідомляє про відтермінування строку передачі документів.
19. Позивач стверджує, що постачальник не виконав взяті на себе зобов`язання належним чином, та порушив строки виконання поставки, що підтверджується Актами приймання Товару, а саме:
- товар у кількості 45000 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 11.10.2024, що підтверджується Актом приймання Товару № 981;
- товар у кількості 30000 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 27.09.2024, що підтверджується Актом приймання Товару № 941;
- товар у кількості 15000 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 23.09.2024, що підтверджується Актом приймання Товару № 893;
- товар у кількості 60000 штук до військової частини НОМЕР_2 поставлено 20.09.2024, що підтверджується Актом приймання Товару № 250;
- товар у кількості 40000 штук до військової частини НОМЕР_3 поставлено 28.08.2024, що підтверджується Актом приймання Товару № 465;
- товар у кількості 10000 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 17.10.2024, що підтверджується Актом приймання Товару № 1017.
20. Відповідно до пункту 8.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього Договору, Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.
21. Згідно з п. 8.2 Договору у разі порушення строку поставки, не передачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим Договором) Товару, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5 (нуль цілих п`ять десятих) відсотка від ціни Товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого (несвоєчасно переданого, повернутого) Товару, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за Договором за кожен повний день прострочення виконання таких зобов`язань. За порушення строку поставки Товару понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від ціни Товару, строк поставки якого порушено. При цьому, відібрані зразки партії Товару для проведення лабораторних випробувань не вважаються непоставленими (неприйнятими).
22. У зв`язку з неналежним виконанням постачальником покладених на нього зобов`язань, Замовником нараховано штрафні санкції відповідно до умов пункту 8.2 Договору та 28.10.2024 направлено претензію про стягнення штрафних санкцій у розмірі 18 623 736,00 грн за вих. № 2165/06/1111-2024 від 24.10.2024.
23. Відповідно до п. 8.4 Договору у разі застосування пені/штрафу постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику.
24. Оскільки, претензію направлено 28 жовтня 2024 року, то у відповідності до п. 8.4 Договору постачальник мав строк на добровільну сплату штрафних санкцій в строк до 27 листопада 2024 року, однак претензію ним було проігноровано.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
25. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
26. Скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 24.12.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 у справі № 922/3800/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки в повному обсязі.
27. Натомість у частині стягнення з Відповідача 15% неустойки судові рішення не оскаржуються та, відповідно, не переглядаються Верховним Судом, зважаючи на приписи статті 300 ГПК України, які встановлюють межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
28. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
29. Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
30. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
31. Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
32. Стаття 612 ЦК України визначає одним із основних видів порушення зобов`язання прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
33. Цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України.
34. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
35. Згідно з частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
36. За обставинами справи, що переглядається, Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за державним контрактом, а саме не поставив Товар у визначений договором строк (31.05.2024), що стало підставою для стягнення Позивачем в судовому порядку штрафу і пені.
37. Перевіривши розрахунки Позивача, суди попередніх інстанцій вважали обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, вимоги про стягнення з Відповідача заявлених сум грошових коштів; водночас дійшли висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки на 85%.
38. Згідно з частиною першою статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
39. За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
40. Подібну норму також містить частина третя статті 551 ЦК України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
41. Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку.
42. До моменту порушення зобов`язання боржником неустойка виконує функцію сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).
43. Втім, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (пункт 7.25 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22).
44. У пункті 7.42 постанови від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду виснував, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер.
45. Суд звертає увагу, що у справі, яка переглядається, при ухваленні оскаржуваних рішень в частині зменшення розміру неустойки суди попередніх інстанцій виходили з такого:
- Товар, який постачався Відповідачем є специфічним товаром, який відсутній у звичайному доступі та виготовляється для потреб МОУ у відповідності до ТС МОУ, і лише після укладення державного договору,
- основний матеріал із якого виготовляється даний товар є полотно трикотажне (сітка), яке виготовляється на території України виключно одним підприємством ТОВ "Роменська гардинно - тюлева фабрика", яке виготовляє його на замовлення та не має товарних запасів, бо матеріал є специфічним, не призначений для цивільного використання;
- для належного виконання договору Відповідач здійснив замовлення у ТОВ "Роменська гардинно - тюлева фабрика" 60'000 м.п. полотна трикотажного (сітки);
- своїми листами від 28.05.2024 та 25.07.2024 ТОВ "Роменська гардинно - тюлева фабрика" повідомило Відповідача про затримку виробництва загалом на 4 місяці, через повітряні тривоги та перебої електропостачання у м. Ромни Сумської області;
- з метою мінімізації затримання в поставці товару, Відповідачем за межами України (Туреччина) було знайдено альтернативного постачальника необхідного матеріалу та повторно замовлено у SOTEKS KUMASCILIK KONFEKSIYON SAN. Ve TIC. LTD. STI (Туреччина) 60'000 м.п. полотна трикотажного (сітка) із терміном постачання до 20.05.2024;
- у зв`язку із повенями на території Туреччини своїм листом SOTEKS KUMASCILIK KONFEKSIYON SAN. Ve TIC. LTD. STI повідомило Відповідача про перенесення термінів виготовлення та постачання полотна трикотажного (сітка) у кількості 60'000 м.п., через зміщенням всіх термінів виготовлення продукції на підприємстві, що є наслідком повені, яка мала місце у лютому 2024 року на території Туреччини, що призвело до псування продукції та необхідність її повторного виготовлення по всім контрагентам компанії. У зв`язку із чим строк постачання полотна трикотажного переноситься на 4 місяці;
- протягом 2024 року жодна із процедур публічних закупівель, оголошених іншими замовниками на аналогічний товар, не відбулася через відсутність пропозицій. На підтвердження цього в матеріалах справи містяться звіти про результати проведення процедур закупівлі в 2024 році сіток протимоскітних;
- Відповідач фактично є єдиним виробником в Україні, який взяв на себе виготовлення та постачання такого специфічного товару. Розуміючи важливість виконання договору між Позивачем та Відповідачем, Відповідач не відмовився від його виконання, що для Відповідача було більш економічно вигідним (відповідно до п. 8.3.1. договору за відмову від договору сплачується штраф 20%, що складає 5 798 400,00 грн, суму в три рази меншу ніж нараховані Позивачем штрафні санкції), а виконав його у повному обсязі. 
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність обставин, за яких можливе зменшення неустойки на 85%: до суми 2 473 380,00 грн щодо пені та до 304 416,00 грн щодо штрафу, які встановлені п. 8.2 Договору, у зв`язку з порушенням Відповідачем строків поставки Товару.
46. Верховний Суд наголошує, що словосполучення "може зменшити за рішенням суду", "суд має право" та "суд може", вжиті у частині третій статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, свідчать, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною свободою розсуду в аспекті можливості / неможливості зменшення розміру неустойки, оцінюючи конкретні обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не належить до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі №909/1083/23).
47. Про те, що зменшення розміру неустойки, заявленої до стягнення, є правом суду, також зазначено в постановах Верховного Суду від 16.11.2023 у справі №916/3232/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22.
48. Зменшення розміру неустойки залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. За відсутності в законі переліку виняткових обставин та врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність / відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення і його конкретний розмір.
49. Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від 28.11.2023 у справі №916/1504/22, від 03.12.2024 у справі №904/872/24, від 03.12.2024 у справі №909/321/24.
50. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є різними, оскільки щоразу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
51. Отже, вирішення окреслених питань не є завданням Верховного Суду, який є судом права, а не факту, як і заміна правової оцінки встановлених судами обставин власною. Суди першої та апеляційної інстанцій мають повноваження та кращі можливості для оцінки ситуації у світлі конкретних обставин.
52. З огляду на усталену судову практику щодо критеріїв застосування норм статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України роль Верховного Суду обмежується з`ясуванням того, чи не були відповідно до конкретних обставин справи спосіб застосування цих норм та наслідки їх тлумачення такими, що реалізація (чи навпаки нереалізація) судами першої та апеляційної інстанцій права на зменшення розміру штрафних санкцій очевидно не узгоджується із загальним принципом справедливого розгляду, і висновки судів є явно необґрунтованими (постанова Верховного Суду від 05.12.2023 у справі №921/481/22).
53. Суд зазначає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій у цій справі (№922/3800/25) не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається Скаржник. Питання про зменшення розміру неустойки у кожному конкретному випадку віднесено на розсуд суду, його вирішення залежить від обставин кожної справи, наданих сторонами доказів і наведених аргументів.
54. З огляду на мотиви, якими керувались суди попередніх інстанцій (пункт 45 цієї постанови), відсутні підстави вважати, що зменшення неустойки не узгоджується з вимогами статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України.
55. Разом із тим у Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 наголосив:
- розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;
- індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчить про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено. Наведене, у свою чергу, вимагає, щоб розмір неустойки відповідав принципам верховенства права.
56. З метою застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суд касаційної інстанції має виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду. Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №911/1418/17, від 15.01.2020 у справі №914/261/18, від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 23.10.2024 у справі №910/14451/22, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19.
57. Щодо посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, то Суд зауважує, що зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.
58. Щодо посилання Скаржника у касаційній скарзі на неврахування висновків Верховного Суду стосовно застосування статей 74, 77, 80, 86 ГПК України (зокрема постанови від 10.06.2019 у справі № 903/581/18, від 15.11.2019 у справі № 909/887/18, від 05.12.2018 у справі № 916/1813/16, від 21.10.2020 у справі № 925/594/18), Верховний Суд зазначає наступне.
59. Неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
60. Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ.
61. Водночас для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, Скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться у рішеннях, не свідчить про їх незаконність.
62. У цьому випадку наведені Скаржником висновки є загальними висновками щодо застосування процесуальних норм та по суті є констатацією норм процесуального права; оцінка доказів у наведених справах здійснена судами з урахуванням обставин справ та сукупності наявних у них доказів. Отже, вони не можуть бути покладені у заперечення висновків судів першої та апеляційної інстанцій у справі, що переглядається, які ґрунтуються на оцінці судом іншої сукупності наявних у ній доказів та за іншого предмета доказування.
63. Отже, підстава касаційного оскарження, наведена у касаційній скарзі у цій справі, визначена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, у цьому випадку не підтвердилася.
64. Зважаючи на викладене вище, доводи касаційної скарги не підтвердилися. Здійснивши розгляд справи, суди не допустили неправильного застосування норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права, яке б могло слугувати підставою для скасування ухвалених рішень.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
65. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
66. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
67. Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.
Судові витрати
68. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Харківської області від 24.12.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 у справі № 922/3800/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді І. Кондратова

О. Мамалуй