Справа №461/230/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року місто Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Стрельбицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Чорнія Н.І.,
представника позивача Лубоцької Н.І. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом
Акціонерного товариства «Ідея Банк», 
в особі представника Пилата Тараса Івановича 
(79008, м. Львів, вул. Валова,11, ЄДРПОУ: 19390819), 
до 
ОСОБА_2 
( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) 
про стягнення боргу за кредитним договором, 

встановив:
I. Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 57684 грн 88 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 3028 грн 88 коп.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.02.2023 після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 1713748 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Даний договір було підписано клієнтом ЦВП, шляхом відтворення власноручного підпису на екрані електронного сенсорного пристрою (смартфону) через мобільний додаток O.Bank 2.0. у відповідності до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Банком підписано Договір шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку, що також узгоджується з Положенням про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженим постановою Національного банку України.
25.02.2023 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено угоду №С-001-155706-23-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Означена угода підписана електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (OTP-пароль), який був надісланий на номер мобільного телефону (фінансовий номер) НОМЕР_2 відповідача. Власне волевиявлення на укладення кредитного договору відповідач висловив шляхом його підписання електронним підписом, а саме відповідачем було введено на інтерфейсі власного мобільного пристрою з фінансового номеру в мобільному додатку O.Bank 2.0 СМС-повідомлення (OTP-пароль, отриманий від Банку - з альфа імені «IdeaBank»), що узгоджується з п.1.4.1. Договору № 1713748.
Згідно кредитного договору №С-001-155706-23-980 відповідач отримав кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_3 , під процентну ставку 70,8% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн, ліміт доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 30000 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно наведеного кредитного договору, що підтверджується копіями доказів видачі кредиту, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 13.04.2024. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 11.12.2025 становить 57684 грн 88 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, у тому числі проценти за кредитним договором, позивач просить заявлені вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 23.06.2025 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
22.01.2026 року шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», відповідачем подано відзив на позову заяву, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує про те, що позивач не довів факту укладення договору саме відповідачем, належної ідентифікації особи відповідача при "дистанційному укладенні", належності та допустимості доказів "акцепту/підпису/фотоідентифікації/телефону", належних первинних документів щодо видачі кредиту. Зазначає, що фото/скрін/внутрішній "протокол" банку без встановлення джерела, часу створення, ланцюга збереження та без експертної оцінки такі матеріали не забезпечують однозначної ідентифікації особи. Номер телефону сам по собі не є персональним ідентифікатором: ним може користуватись інша особа; номер може бути втрачений/перереєстрований. Вказує, що давно не має доступу до номера, на який посилається позивач, а отже посилання на SMS/дзвінки/OTP не доводить участі саме відповідача у погодженні правочину. Для задоволення позову про стягнення заборгованості недостатньо "розрахунку банку". Позивач зобов`язаний довести факт надання грошових коштів позичальнику в розмірі та способом, визначеним договором, а також факт і обсяг неповернення. Кредитор має довести виконання свого обов`язку з надання коштів, а суд стягує лише те, що доведено та не викликає сумнівів. Відтак, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
09.02.2026 року представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якого, при реєстрації відповідачем в програмному комплексі «Система дистанційного обслуговування O.Bank 2.0» проводиться ідентифікація ти верифікація клієнта для встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних за допомогою Державного порталу «ДІЯ». Відповідача ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через інформаційно-комунікаційну систему - Мобільний додаток "O.Bank 2.0" ідентифікаційний даних позичальника з отримання її ідентифікаційних даних за допомогою Державного порталу «Дія», зокрема наявна копія паспорта відповідача, отриманого з вказаного порталу. Також, у протоколі за угодою №С-001-155706-23-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 25.02.2023 підписання кредитного договору, зафіксовано етапи підписання кредитного договору дистанційно. Так, відповідно витягу з реєстру СМС-повідомлень наявний текст СМС-повідомлення з ОТП-паролем (kod: 0273), для підписання паспорту споживчого кредиту та кредитного договору, який було надіслано з Альфа імені "IdeaBank" на фінансовий номер 380501567510, який відповідач самостійно зазначив при проведення повної реєстрації, як такий, що належить виключно йому. Представник позивача підкреслює, що цей же номер відповідач зазначає і у відзиві, як його контактний номер. Відтак, відповідач належним чином ідентифікований та верифікований перед укладення кредитного договору, відтак, посилання щодо недоведення особи - не відповідають дійсності. Окрім цього, банком до позовної заяви надано усі необхідні документи, зокрема виписку з поточного особового рахунку по кредитному договору відповідача, довідку - розрахунок кредитної заборгованості та належним чином засвідчену копію угоди №С-001-155706-23-980 від 25.02.2023. Виписка по поточному рахунку, у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинним бухгалтерським документом та підтверджує видачу ОСОБА_2 кредиту, а також усі погашення по кредиту та їх зарахування. 
13.02.2026 року шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», відповідачем подано клопотання про визнання доказів такими, що викликають обґрунтований сумнів, витребування доказів та призначення судових експертиз.
16.02.2026 року шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», відповідачем подано додаткові пояснення, відповідно до яких він вказує, що номер телефону НОМЕР_2 дійсно належав йому, однак вказаний номер протягом тривалого часу є заблокованим та фактично не використовується. Відповідач не може достеменно пригадати точну дату його блокування, проте зазначає, що у відповідний період номер не перебував у активному користуванні. З огляду на це, обставини використання вказаного номера під час укладення спірного кредитного договору потребують перевірки та належного доказування зі сторони позивача. Також вказує про те, що під час звернення до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, відповідачем було включено первинного кредитора за спірним кредитним договором до конкретизованого переліку кредиторів. Таким чином, відповідачем не заперечувався сам факт отримання кредитних коштів у справі про неплатоспроможність, як такий. Разом з тим, у межах справи про неплатоспроможність (уже закрито) позивач (або його правопопередник) не скористався своїм процесуальним правом на подання грошових вимог до боржника у встановленому законом порядку та строки. Вважає, що вказана обставина має істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки свідчить про процесуальну поведінку позивача та його ставлення до реалізації власних майнових вимог. Відповідач наголошує на необхідності перевірки наданих суду доказів. 
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.03.2026 у задоволенні клопотання відповідача про призначення комп`ютерно-технічної експертизи та судової телекомунікаційної експертизи відмовлено.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.03.2026 клопотання відповідача задоволено та витребувано інформацію про особу, на яку був зареєстрований номер телефону НОМЕР_2 станом на 25.02.2023; копію договору про надання телекомунікаційних послуг за номером телефону НОМЕР_2 станом на 25.02.2023; інформацію про період користування номером телефону НОМЕР_2 ; інформацію щодо перевипуску SIM-карти (за наявності). Зобов`язано уповноважених осіб Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова,11, ЄДРПОУ: 19390819) надати до Галицького районного суду м. Львова письмові докази та інформацію, а саме: технічні журнали реєстрації користувача, IP-адреси, з яких здійснювалася реєстрація та укладення між позивачем та відповідачем договору №1713748 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти від 25.02.2023 та Угоди №С-001-155706-23-980 про відкриття кредитної лінії, журнали надсилання та доставки SMS-повідомлень, повний лог електронної ідентифікації клієнта за цими договором та угодою.
05.03.2026 року шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», відповідачем подано клопотання щодо взаємовиключних дат у доказах позивача, що унеможливлює встановлення факту укладення договору. Відповідно до якого вказує про хронологічну суперечність, адже в наданому позивачем протоколі перевірки підписів клієнта при проведенні повної дистанційної ідентифікації зазначено, що процедура ідентифікації нібито проводилась 25.02.2023, тоді як у протоколі реєстрації/фіксації дій клієнта при реєстрації в мобільному додатку O.Bank 2.0 вказано, що реєстрація клієнта у системі, надсилання OTP-кодів та підтвердження дій клієнта відбувались 11.03.2024 року, тобто більш ніж через рік після дати укладення договору. 
05.03.2026 року шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», відповідачем подано додаткові пояснення відповідно до яких, останній вказує, що матеріали справи не містять жодного належного доказу відкриття на ім`я відповідача платіжної картки, за допомогою якої могло здійснюватися користування кредитним лімітом. У матеріалах справи відсутні відомості про номер платіжної картки, строк її дії, платіжну систему, згоду клієнта на відкриття такої картки, документи щодо її видачі або активації, а також будь-які інші документи, які б підтверджували існування платіжного інструменту, що надавав би можливість доступу до кредитних коштів. Фактично позивач не надав суду жодного доказу того, що відповідач мав технічну можливість користуватися кредитним лімітом. Без відкриття платіжної картки або іншого платіжного інструменту фактичне користування кредитними коштами є неможливим, що ставить під обґрунтований сумнів сам факт надання кредиту. Також вказує, що під час подання заяви про неплатоспроможність перелік кредиторів формувався виключно на підставі інформації, що містилася у реєстрі Українського бюро кредитних історій, що є звичайною практикою при формуванні попереднього списку кредиторів. Саме з цієї причини первинний кредитор був включений до переліку кредиторів, зазначених у заяві. Сам по собі факт зазначення кредитора у заяві про неплатоспроможність не може вважатися доказом існування чи доведеності вимог кредитора, оскільки такі вимоги підлягають окремому доведенню у судовому порядку. Більше того, у межах провадження у справі про неплатоспроможність позивач мав повне та гарантоване законом право заявити свої грошові вимоги до боржника, однак таким правом не скористався та не звернувся до суду із відповідними вимогами у встановленому законом порядку. Така процесуальна поведінка може свідчити про відсутність у позивача належних доказів для підтвердження заявлених вимог. Звертає увагу на те, що звертає увагу суду на наданий позивачем «Протокол реєстрації/ фіксації дій Клієнта при реєстрації в мобільному додатку O.Bank 2.0» , який, на думку позивача, підтверджує факт укладення кредитного договору та проходження процедури електронної ідентифікації. Аналіз змісту зазначеного документа свідчить про наявність істотних невідповідностей, що ставлять під сумнів його доказове значення. Зокрема у рядках, що стосуються ознайомлення та підписання Клієнтом договору, а також OTP-коду для підписання договору надсилання Банком, у графі «Дата та час» зазначено формулювання «не знайдено статусу 72» , що фактично свідчить про відсутність у системі банку зафіксованих технічних даних щодо часу виконання відповідних дій. Таким чином, документ, сформований самим позивачем, технічної фіксації моменту підписання договору не містить належної інформації, не дозволяє встановити дату та час вчинення відповідних дій, а отже не підтверджує належним чином факт укладення кредитного договору саме у спосіб, на який посилається позивач. Також, звертає увагу на інший документ, наданий позивачем, а саме «Протокол перевірки підписів клієнта при проведенні повної дистанційної ідентифікації», у якому зазначено, що результат автоматичного порівняння підписів становить «співпадіння: 100%». Разом з тим, при безпосередньому візуальному огляді наведених у документі зображень підписів («еталонне фото» та «фото для порівняння») очевидно, що вони мають помітні графічні відмінності за формою, нахилом, розташуванням елементів, пропорціями та загальною структурою підпису. Відтак, відсутність належних доказів відкриття платіжної картки, відсутність доказів фактичного надання кредитних коштів, відсутність первинних бухгалтерських документів, а також неможливість позивача надати витребувані судом докази свідчить про недоведеність заявлених позовних вимог. 
В судовому засіданні представник позивача Лубоцька Н.І. позовні вимоги підтримала, з підстав наведених у позовній заяві, просила таку задовольнити.
Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являлась у судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 25.02.2023 після проведення ідентифікації та верифікації клієнта, відповідно до вимог законодавства України. між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 1713748 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Даний договір було підписано клієнтом ЦВП, шляхом відтворення власноручного підпису на екрані електронного сенсорного пристрою (смартфону) через мобільний додаток O.Bank 2.0. у відповідності до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Банком підписано Договір шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку, що також узгоджується з Положенням про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженим постановою Національного банку України.
25.02.2023 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено угоду №С-001-155706-23-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Означена угода підписана електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (OTP-пароль), який був надісланий на номер мобільного телефону (фінансовий номер) НОМЕР_2 відповідача. Власне волевиявлення на укладення кредитного договору відповідач висловив шляхом його підписання електронним підписом, а саме відповідачем було введено на інтерфейсі власного мобільного пристрою з фінансового номеру в мобільному додатку O.Bank 2.0 СМС-повідомлення (OTP-пароль, отриманий від Банку - з альфа імені «IdeaBank»), що узгоджується з п.1.4.1. Договору № 1713748.
Згідно кредитного договору №С-001-155706-23-980 відповідач отримав кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_3 , під процентну ставку 70,8% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн, ліміт доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 30000 грн, строк кредитування 12 місяців з можливістю автоматичної пролонганції (п. 2.1, 2.2, 2.3 угоду №С-001-155706-23-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 25.02.2023).
Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку клієнта - фізичної особи №100000-2025/1211 по номеру особового рахунку НОМЕР_3 . Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатив нараховані відсотки.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07.11.2025 на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір.
Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 11.12.2025 утворилась заборгованість у розмірі 57684 грн 88 коп., яка складається із: простроченого боргу у розмірі 44983 грн 70 коп; прострочених процентів - 12701 грн 18 коп.
Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 , що відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» є первинним бухгалтерським документом та підтверджує видачу кредиту ОСОБА_2 та наявність заборгованості, яка також підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості станом на 11.12.2025.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладення договору саме відповідачем.
Так, відповідно до протоколу №1713748 від 25.02.2023 р. реєстрації/фіксації дій клієнта при реєстрації в програмному комплексі «Система дистанційного обслуговування O.Bank 2.0» (протокол підписання договору), ознайомлення та підписання клієнтом договору про використання електронного підпису відбулось 25.02.2023 о 11:11:14 год.
В подальшому, відповідно до анкети клієнта при реєстрації в програному комплексі «Система дистанційного обслуговування O.Bank 2.0» №112111 від 25.02.2023, її заповнено на ім`я ОСОБА_2 .
Відповідно до протоколу №С-001-155706-23-980 від 25.02.2023 р. реєстрації/фіксації дій клієнта при реєстрації в програмному комплексі «Система дистанційного обслуговування O.Bank 2.0» (протокол підписання договору на продукт), OTP для підписання паспорта споживчого кредиту, договору на продукт підтверджено/введено успішно клієнтом та надіслано в банк 25.02.2023 о 11:11:14 год.
У свою чергу, підписання угоди про відкриття та обслуговування кредитної картки та страхування (у разі наявності страхування) №С-001-155706-23-980 від 25.02.2023 відбулось OTP (ЕП клієнта): 0273 від 25.02.2023.
З інформації щодо технічних логів з серверів АТ «Ідея Банк» щодо клієнта з фінансовим номером НОМЕР_2, такі логи в системі О.Банк відбувались з 25.02.2023 по 10.07.2024.
Окрім цього, зазначений номер НОМЕР_2 , відповідач вказує, як контактний номер з ним у відзиві та інших документах.
Більше того, судом створено належні умови відповідачу на можливість подати відповідні докази користування мобільним номером НОМЕР_2, який він сам наводить як власний у заявах поданих суду.
В цьому контексті суд відзначає, що згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Жодних доказів наявності перешкод у відповідача, як користувача мобільного номеру НОМЕР_2 , звернутися до відповідного оператора зв`язку і подати докази необхідні для доведення чи спростування доводів позивача щодо використання зазначеного номеру відповідачем у той чи інший період часу і відповідача не було. Отже, сам по собі факт ненадання суду, в тому числі сторонами, на момент ухвалення даного рішення від оператора мобільного зв`язку інформації про особу, на яку був зареєстрований номер телефону НОМЕР_2 станом на 25.02.2023 чи копії договору про надання телекомунікаційних послуг, період користування цим номером, перевипуску SIM-карти (за наявності), в сукупності з тим, що у відповідача було достатньо часу і можливостей надати суду (як користувач відповідного номеру навіть у певний період часу), такої інформації самостійно, а також сприяння судом учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, не є фактичною перешкодою для оцінки відповідних доводів сторін на підставі наявних доказів, з дотриманням принципів змагальності та розумних строків розгляду справи
Відтак, твердження відповідача про те, що цим номером він давно не користується. як підстава для відмови у позові,  відхиляються судом, адже ці твердження спростовано наявними у матеріалах справи доказами, в тому числі і заявами відповідача поданими суду з відображенням відповідного номеру телефону, як засобу комунікації та контакту з ним.
Згідно договору надання послуг укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Мобільний маркетинг» №01/01122020 від 01.12.2020 та Витягу з Реєстру СМС-повідомлень до договору, SMS-банкінг Idea Bank, короткий номер 3553, входить до переліку номерів доступу до контент-послуг субпровайдера.
Так, згідно із витягом з Реєстру відправлених СМС-повідомлень за лютий 2023 року до договору про надання послуг №01/01122020 від 01.12.2020, № з/п 5944, альфа-ім`я НОМЕР_4 , номер телефону на який відправлено смс 380501567510, текст повідомлення: OTP 0273 для підписання Паспорта споживчого кредиту та Кредитного договору дійсний до 11:57, дата та час відправки 25.02.2023 о 11:27, статус доставлення delivered.
Відтак, угода про відкриття та обслуговування кредитної картки та страхування (у разі наявності страхування) №С-001-155706-23-980 від 25.02.2023 була підписаний позичальником шляхом введення OTP (ЕП клієнта): 0273.
Твердження відповідача, що ним не підписувався договір та не отримувались кошти спростовані дослідженими матеріалами справи. Будь яких доказів на підтвердження своїх тверджень відповідачем суду не надано, а фактично його доводи ґрунтуються на припущеннях та нічим не підкріпленими, з точки зору доказування, запереченнями. 
Щодо клопотання відповідача про визнання доказу недопустимим недостовірним та неналежним, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач вправі самостійно подати виписку з рахунку, на підтвердження своїх тверджень, про те, що на його рахунок не здійснено зарахування, однак він таким правом не скористався, що ставить під обґрунтований сумнів його позицію. 
Судом також перевірялось твердження відповідача про його звернення до суду із заявою про неплатоспроможність. Дійсно відповідач ОСОБА_2 звертався до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про визнання його неплатоспроможним, однак провадження у справі було закрито у зв`язку з невиконанням відповідачем процедури реструктуризації (справа №909/397/24).
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд зазначає, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив укладання між сторонами кредитного договору. В свою чергу, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт (мобільний застосунок) товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відтак, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує висновки судів попередніх інстанцій про недійсність вищевказаного кредитного договору. 
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору і з останнього на користь АТ «Ідея Банк» слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано.
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 3028 грн 00 коп.
Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, 

ухвалив:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість у розмірі 57684 гривень 88 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
позивач ? Акціонерне товариство «Ідея Банк», 
представники позивача - Пилат Тарас Іванович, Лубоцька Наталія Іванівна
(79008, м. Львів, вул. Валова,11, ЄДРПОУ: 19390819) 
відповідач -  ОСОБА_2 
( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 11.05.2026.

Головуючий суддя  В.В. Стрельбицький