КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
25 травня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/2957/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В., 
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Ненько Юлії Ярославівни, в інтересах ОСОБА_1 ,
на рішення Ставищенського районного суду Київської області у складі судді Скороход Т. Н.
від 26 вересня 2025 року
у цивільній справі № 378/924/25 Ставищенського районного суду Київської області
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
У С Т А Н О В И В:
В липні 2025 року Товариство звернулось в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором, в обґрунтування якого вказувало, що 19.02.2025 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір № 60200383480 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, відповідно до якого відповідач отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. Відповідно до п. 8.2 договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше, в редакції згідно Наказу № 15/03-24 від 15.03.2024, що є невід`ємною частиною договору. 
Вказував, що Клієнт ознайомлений з Правилами в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua. Відповідно до п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше, Правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Підписанням договору клієнт приєднується до Правил. Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення. Враховуючи, що відповідач своїм підписом у договорі погодився з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з правилами, додатковий його підпис на самих Правилах не потрібний. 
Також зазначав, що відповідно до умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу мобільний телефон Xiaomi Redmi 13 8/256Gb Midnight Black, вартістю 13 798,17 грн. Умовами пакету фінансування, визначеними в договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору, в тому числі: 1-2 місяці - 1 533,13 грн; 4-9 місяці - 1 980,29 грн.
В момент підписання договору 19.02.2025 всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «ФК «Фангарант Груп»»). Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно п. 8.1. договору. 
Станом на 17.07.2025 відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов пакету фінансування та п. 10.4.2 договору зобов`язань. За весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару не було сплачено жодного платежу, в зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 18 595,59 грн, в тому числі 16 928,31 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару та 1 667,28 грн - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору. 
Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 26 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість за договором № 60200383480 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 19.02.2025 у розмірі 13 798 грн 17 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 797 грн 43 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник Ненько Ю. Я., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Апелянт зазначає, що місцевий суд безпідставно залишив без розгляду додаткові письмові пояснення представника відповідача від 25.09.2025, без обґрунтування мотивів та не зваживши на поважність причин її неявки через участь в іншому засіданні в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області у справі № 357/10432/25. Звертає увагу на те, що строк дії договору № 60200383480 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 19.02.2025 на момент подання позову є незакінченим, оскільки графіком сплати платежів встановлено кінцевий строк у листопаді 2025 року. Наголошує, що позивач не виконав обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів, передбаченого статтею 16 Закону України «Про споживче кредитування» та пунктами 14.5, 15.4 договору, не надіславши письмової вимоги про повне погашення зобов`язань, що за змістом висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 638/13683/15-ц позбавляє суд підстав для задоволення позову в частині дострокового стягнення. Вказує, що нарахування штрафних санкцій у сумі 1 667 грн 28 коп. суперечить приписам ЦК України щодо звільнення позичальників від відповідальності за порушення зобов`язань у період дії воєнного стану. Крім того, скаржник наголошує, що він є особою з інвалідністю другої групи довічно, у зв`язку з чим звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому стягнення з нього судових витрат у розмірі 1 797 грн 43 коп. прямо порушує вимоги частини шостої статті 141 ЦПК України щодо компенсації таких витрат за рахунок держави.
У поданому відзиві ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант груп» просись апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним. Зазначає, що спірний договір за своєю правовою природою є договором прямого лізингу мобільного телефона вартістю 13 798 гривень 17 копійок, до якого застосовуються положення статті 806 Цивільного кодексу України, а не норми законодавства про споживче кредитування. Звертає увагу на те, що право грошової вимоги перейшло до товариства на підставі чинного договору факторингу від 05.08.2024, укладеного з постачальником. Наголошує, що проведення заходів досудового вирішення спору є виключно правом, а не обов`язком позивача за змістом пункту 15.4 договору, при цьому відповідач умисно ігнорував телефонні дзвінки компанії та з квітня 2025 року не здійснив жодного платежу. Додає, що судом першої інстанції вже було відмовлено у задоволенні вимог щодо стягнення штрафних санкцій через відсутність розрахунку, у зв`язку з чим це питання не потребує додаткового розгляду апеляційним судом.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже розгляд даної справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на рішення суду від 26.09.2025 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження до електронного кабінету та на електрону пошту представника відповідача, та до електронного кабінету та на електрону пошту Товариства. 
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 05.08.2024 між ТОВ «Фінансова компанія Фангарант Груп» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 2024080504 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (факторигну), що підтверджується копією даного договору (а. с. 8).
Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. З дати відступлення прав вимоги платежів, Процесинг-центр стає кредитором та набуває прав за договором з клієнтом в частині грошових вимог, зазначених у відповідному договорі з клієнтом. Підписанням цього договору постачальник приєднується до Правил, що є невід`ємною частиною цього договору з моменту його укладення. Постачальник ознайомлений з Правилами в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua.
Пунктом 1.3. договору встановлено, що права вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів (послуг) та право власності на поставлені клієнтам товари відступаються постачальником на користь Процесинг договору в момент підписання відповідного договору з клієнтом. Постачальник повідомляє про це клієнта в момент підписання відповідного договору з клієнтом. Інформація щодо відступлення постачальником Процесинт-центру права вимоги платежів за договорами з клієнтами зазначається у відповідному договорі з клієнтом.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє один рік з моменту укладення. Договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила про відмову від пролонгації договору не менш ніж за 30 календарних днів до дня закінчення його дії (п. 6.1 договору).
19.02.2025 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в письмовій формі укладено договір № 60200383480 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, який підписано останнім власноручно (а. с. 9).
Згідно з п. 8.1 договору клієнт (відповідач) отримує товари (послуги) у постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра.
Відповідно до п. 8.2. договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 15/03-24 від 15.03.2024. Підписанням цього договору клієнт приєднується до Правил, що є невід`ємною частиною договору з моменту його укладення. Клієнт ознайомлений з правилами в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua.
Пунктом 9.1. договору визначено, що надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. Момент підписання цього договору може не співпадати у часі з моментом отримання товару (послуги) у випадку оформлення заявки на отримання товару онлайн та/або отримання товару поштою, кур`єрською доставкою тощо. Клієнт отримує товари (послуги) в належній якості, кількості, стані та в комплектності згідно умов цього договору, та без зовнішніх дефектів і інших недоліків.
Згідно з п. 9.2. договору у разі, якщо клієнт не отримав товари (послуги) або повернув товари (послуги) постачальнику протягом 14 календарних днів, клієнт зобов`язаний повідомити про це позивача у семиденний строк, шляхом відправки повідомлення на адресу електронної пошти, зазначену в п. 7.1. договору.
Відповідно до п. 10.2.1. договору постачальник зобов`язаний надати клієнту товари (послуги) згідно встановленого цим договором переліку товарів (послуг).
Пунктом 10.4 договору погоджені обов`язки клієнта, в тому числі своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом фінансування та цим договором (п. 10.4.2 договору).
Відповідно до п. 1.4. правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Підписанням договору клієнт приєднується доправил. Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до п. 13.8. договору клієнт ознайомився з правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 15/03-24 від 15.03.2024, зміст правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати.
Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що отримав свій примірник цього договору (п. 13.9 договору).
В пункті 14. договору сторони погодили графік сплати місячних платежів.
Згідно вказаних умов договору відповідачу було передано мобільний телефон Xiaomi Redmi 13 8/256 Gb Midnight Black, встановленою вартістю 13 798,17 грн. Надання товару відповідачу засвідчена його власноручним підписом на договорі.
Умовами пакету фінансування визначеними в договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору.
Умови пакету фінансування: вид договору: прямий лізинг; платіж при укладанні договору (від розрахункової загальної суми платежів): становить 0,00 грн; кількість місячних платежів (крім першого): 9. Розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами: два платежі по 1 533,13 грн; 6 платежів по 1 980,29 грн та 1 платіж - 1980,31 грн.
Згідно п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № 2024080504 від 05.08.2024 всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання договору 19.02.2025.
Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно п. 8.1. договору.
Станом на 17.07.2025 відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов пакету фінансування та п. 10.4.2. договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманих послуг, не здійснивши жодного платежу.
Відповідальність сторін за порушення умов договору встановлена в п. 12 договору.
Положеннями п. 12.1. договору визначено, що сторони несуть відповідальність, встановлену цим договором, правилами та чинним законодавством України.
У разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку (штраф) в розмірі 5% від суми заборгованості за прострочення кожного платежу (п. 12.2 договору).
У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку (штраф) в розмірі 10 % від суми заборгованості за прострочення кожного платежу (п. 12.3 договору).
У разі прострочення сплати платежів на строк до 30 календарних днів, клієнт зобов`язаний за першою вимогою Процесинг-центра протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь Процесинг-центра всі платежі, належні до сплати згідно з пакетом фінансування (п.12.4 договору).
У разі прострочення сплати платежу повністю або частково, на строк більше 30 календарних днів, клієнт зобов`язаний на вимогу Процесинг-центра повернути товари за адресою місцезнаходження Процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє клієнта від обов`язку погасити наявну поточну заборгованість за цим договором (п. 12.5 договору).
Звертаючись із позовом, позивач вказував, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 18 595,59 грн, в тому числі: 16 928,31 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 1 667,28 грн - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі належним чином підписаного договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 19.02.2025, який за своєю формою є договором приєднання. Встановивши, що відповідач фактично отримав мобільний телефон вартістю 13 798 грн 17 коп., але за весь період дії договору не здійснив жодного платежу на погашення його вартості, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення суми заборгованості за основним зобов`язанням. Водночас, відмовляючи у стягненні штрафних санкцій у сумі 1 667 гривень 28 копійок, місцевий суд зважив на відсутність детального та обґрунтованого розрахунку періодів нарахування неустойки позивачем. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керувався загальними положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та стягнув із відповідача судовий збір у сумі 1 797 грн 43 коп. пропорційно до розміру задоволених вимог.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Зміст договору № 60200383480 від 19.02.2025 свідчить про те, що він за своєю правовою природою є змішаним договором, який опосередковує різнорідні відносини та об`єднує умови, об`єктивно необхідні для формування єдиного зобов`язання за рахунок різних типів зобов`язань, а саме: договору роздрібної купівлі-продажу товару в кредит з розстроченням платежу (статті 694, 697 ЦК України), договору факторингу (стаття 1077 ЦК України) та елементів надання технологічних послуг з обслуговування розрахунків (процесингу). Позначення виду правочину у тексті як «прямий лізинг» не змінює характер виниклих між сторонами зобов`язань, оскільки правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21). 
У досліджуваних в межах даної справи правовідносинах ТОВ «ФК «Фангарант Груп» поєднує функції оператора розрахункової платформи та безпосереднього набувача права грошової вимоги до боржника. Згідно з пунктом 74 частини першої статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» процесинг - це діяльність, що включає виконання за платіжними операціями авторизації, моніторингу, збору, оброблення та зберігання інформації, надання обробленої інформації учасникам розрахунків. Відповідно до Правил отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» позивач забезпечує інформаційно-технологічне супроводження купівлі-продажу та моніторинг стану заборгованості, діючи як Процесинг-центр. 
Водночас, на підставі пункту 8.1 договору та умов договору про участь постачальника в системі факторингу від 05.08.2024, всі права вимоги постачальника ФОП ОСОБА_2 до відповідача були відступлені на користь позивача, що повністю відповідає правовій природі договору факторингу за статтею 1077 ЦК України та залучає заміну кредитора у зобов`язанні на підставі статті 512 ЦК України. З огляду на те, що покупцем є фізична особа, яка придбала майно для задоволення особистих споживчих потреб, до відносин сторін застосовуються положення Закону України «Про споживче кредитування» в частині кредитування у формі розстрочення платежу.
Матеріалами справи підтверджено, що зазначений змішаний договір був виконаний у частині передачі об`єкта, оскільки ОСОБА_1 фактично отримав мобільний телефон Xiaomi Redmi 13 вартістю 13 798 грн 17 коп. За таких обставин у відповідача виник обов`язок з оплати вартості отриманого товару, яка становить суму основного зобов`язання.
Проте жодних платежів на виконання умов договору відповідач не здійснив. 
Доводи апеляційної скарги про те, що строк дії договору на момент подання позову є незакінченим, а позивачем не дотримано обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів, колегія суддів вважає такими, що підлягають відхиленню. За змістом частини п`ятої статті 694 ЦК України, якщо покупець прострочив черговий платіж за товар, проданий у розстрочку, продавець має право вимагати оплати всього товару. 
Суд першої інстанції стягнув із відповідача виключно розрахункову вартість фактично переданого йому мобільного телефона, обов`язок з оплати якого виник на підставі статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору. Посилання апелянта на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц є необґрунтованим, оскільки у зазначеній справі предметом спору було дострокове стягнення всього залишку кредиту за відновлюваною кредитною лінією банківської картки, строки виплати якого за графіком не настали, без належного процедурного повідомлення позичальника, що не є тотожним правовідносинам щодо стягнення вартості фактично отриманої речі в разі невиконання умов розстрочки. 
Стосовно аргументів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права через залишення без розгляду додаткових письмових пояснень представника відповідача, колегія суддів зазначає, що за змістом статті 376 ЦПК України порушення процесуальних норм може бути підставою для скасування або зміни судового рішення лише у разі, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідач особисто брав участь у судовому засіданні та під час надання усних пояснень підтвердив факт укладення договору, отримання мобільного телефона та відсутність проведених платежів. 
Оскільки обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті, є безспірними та визнані самою стороною зобов`язання, процесуальні дії суду щодо письмових пояснень представника не потягли за собою ухвалення неправильного рішення. При цьому суд першої інстанції повністю відмовив у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 667 гривень 28 копійок, що узгоджується із законодавчими обмеженнями щодо відповідальності споживачів у період дії воєнного стану.
Підстав для скасування чи зміни рішення в частині вирішення спору по суті не встановлено.
Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині безпідставного стягнення з відповідача судових витрат. 
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Наведена норма встановлює пільгу за суб`єктною ознакою і звільняє зазначену категорію осіб від сплати судового збору незалежно від їхнього процесуального статусу у справі (як позивачів, так і відповідачів) на всіх стадіях розгляду в усіх судових інстанціях. 
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини шостої вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене правило стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору за законом.
Судом установлено, що відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи довічно, а тому на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» він повністю звільнений від сплати судового збору.
Проте суд першої інстанції на зазначені обставини належної уваги не звернув та помилково стягнув із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 797 грн 43 коп. Оскільки неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи в частині судових витрат, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про компенсацію витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 1 797 грн 43 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині стягнення судових витрат із ухваленням нового судового рішення про компенсацію цих витрат за рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 376, 381, 383 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 26 вересня 2025 року в частині розподілу судових витрат скасувати, ухвали нове рішення. 
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»» (код ЄДРПОУ: 38922870) судовий збір у розмірі 1 797 грн 43 ком за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині рішення Ставищенського районного суду Київської області від 26 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов