ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2026 р. Справа№ 910/2576/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Буравльова С.І.
суддів: Андрієнка В.В. 
Шапрана В.В. 

секретар
судового засідання Рибчич А.В.

за участю 
представників: 
від позивача – Майорова Н.М. 
від відповідача – не з`явились 

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт”
на ухвалу Господарського суду м. Києва від 17.03.2026 р. про відмову у відкритті провадження
у справі № 910/2576/26 (суддя – Андреїшина І.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Логістика Дніпра”
про стягнення збитків у розмірі 867819,40 грн,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Логістика Дніпра” про стягнення збитків (упущеної вигоди) у сумі 867819,40 грн.
Вимоги позивача обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного договору про оброблення вантажів № 02-08/25 від 28.08.2025 р.
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.03.2026 р. у справі № 910/2576/26 відмовлено у відкритті провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростар Експорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістика Дніпра» про стягнення збитків у розмірі 867819,40 грн.
Не погодившись з ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агростар Експорт» подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт” мало право звернутись з позовом до Господарського суду м. Києва, незважаючи на наявність арбітражного застереження в укладеному між сторонами договорі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт” у справі № 910/2576/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/2576/26 та призначено до розгляду на 28.04.2026 р. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 р. задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт” про участь у судовому засіданні у справі № 910/2576/26 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Засідання суду, призначене на 28.04.2026 р., не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Буравльова С.І. у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 р справу № 910/2576/26 призначено до розгляду на 26.05.2026 р.
У судовому засіданні 26.05.2024 р. представник позивача надав усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду скарги шляхом направлення до його електронного кабінету процесуальних документів у справі.
Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Копію ухвали про відкриття провадження від 06.04.2026 р. у справі № 910/2576/26 сторонам доставлено до електронних кабінетів 06.04.2026 р., доказом чого є довідки про доставку електронних документів від 09.04.2026 р., що містяться в матеріалах справи. 
Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 06.04.2026 р. про відкриття провадження у справі № 910/2576/26 оприлюднена у реєстрі 08.04.2026 р.
Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне. 
28.08.2025 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агростар Експорт» (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Логістика Дніпра” (далі – виконавець) було укладено договір про оброблення вантажів № 02-08/25 (далі – договір).
Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується виконати для замовника організацію комплексу робіт та послуг з оброблення вантажу в морському порту «Південний» та супутніх послуг (транспортно-експедиційного обслуговування, зберігання вантажів, оформлення документів, тощо) в порядку, встановленому цим договором. Конкретний вид, обсяг, ціна (вартість) послуг визначається в додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною договору.
Як вбачається з витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агростар Експорт» та Товариство з обмеженою відповідальністю “Логістика Дніпра” зареєстровані на території України, учасниками цих товариств є громадяни України та товариства не мають комерційних підприємств, які знаходяться за кордоном, та не є підприємствами з іноземними інвестиціями.
Згідно з п. 8.1 договору всі спори, розбіжності, які виникають з цього договору або у зв`язку з ним, зокрема щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промислової палаті України, згідно його Регламентом. Правом, яке регулює цей договір, є матеріальне право України. Арбітражний суд складається з одноособового арбітра. Місцем проведення засідання Арбітражного суду є м. Київ, України. Мовою арбітражного розгляду є українська.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, місцевий суд, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, виходив з того, що підписавши договір, в якому міститься арбітражне застереження, сторони фактично погодились з передбаченим у ній порядком вирішення спорів, що свідчить про вільне волевиявлення сторін щодо передачі розгляду спору саме міжнародному арбітражному суду. Отже підвідомчість даного спору сторони віднесли не до підвідомчості державних судів України, зокрема, Господарського суду міста Києва, а до міжнародного арбітражу.
Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.
Частиною 2 статті 4 ГПК України унормовано, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.
Як передбачено ч. 6 ст. 4 ГПК України, угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
За ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.
Згідно зі ст. 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачено, що арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. У разі подання позову, зазначеного в пункті 1 цієї статті, арбітражний розгляд проте може бути розпочато або продовжено і арбітражне рішення може бути винесено, поки сперечання про підсудність чекають розв`язання в суді.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім спорів, визначених у пункті 1 цієї статті. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
У п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України унормовано, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Наведене дає підстави для висновку про те, що при вирішенні питання про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 226 ГПК України господарському суду слід встановити наявність сукупності таких умов: існування арбітражної угоди, за якою позов у питанні, що порушене у державному суді, відноситься до компетенції арбітражу; від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; встановлення судом дійсності, чинності та виконуваності третейської угоди.
Тобто, національний суд у разі надходження позову у правовідносинах з арбітражним застереженням надає оцінку такому застереженню, якщо від будь-якої сторони не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, і лише після визначення питання щодо дійсності/недійсності, втрати/не втрати чинності або можливості/не можливості бути виконаним третейського застереження, приймає рішення про залишення позову без розгляду і направлення сторін до арбітражу або розгляд справи по суті, відповідно до встановлених ним обставин.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 р. у справі № 910/9841/20.
Оскільки у матеріалах справи відсутні заперечення відповідача, подані не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору проти вирішення спору в господарському суді, тому судом першої інстанції було передчасно відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт” у відкритті провадження у справі.
За вказаних обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача в скарзі стосовно того, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт” мало право звернутись з позовом до Господарського суду м. Києва, незважаючи на наявність арбітражного застереження в укладеному між сторонами договорі.
Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що місцевим судом було безпідставно відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт” у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За змістом ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, остання передається на розгляд суду першої інстанції.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт” підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду м. Києва від 17.03.2026 р. у справі № 910/2576/26 – скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агростар Експорт” задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 17.03.2026 р. у справі № 910/2576/26 скасувати.
3. Справу № 910/2576/26 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.06.2026 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов 

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран