ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/1534/25	Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г. 	
Провадження № 22-ц/817/329/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
з участю секретаря — Панькевич Т.І.,
представника апелянта — Луценко Л.І.,
представника відповідача Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» — Сушка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №599/1534/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2025 року, ухвалене суддею Чорною В.Г., дати складення повного тексту не зазначено, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (далі – ТОВ «Західна агровиробнича компанія», позивач, апелянт) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» (далі – ПАП «Агропродсервіс») про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди. 
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що між ОСОБА_2 та ДП «Озерна» ТОВ «Розтоцьке» укладено Договір оренди землі № б/н від 11.10.2017, Додаткову угоду від № 1 (якою визначено нового орендаря ТОВ «Західна агровиробнича компанія») від 26.06.2018 та Додаткову угоду № б/н від 27.01.2022 (земельна ділянка площею 2.616 га, згідно витягу ДЗК площа складає: 2.616 га, кадастровий номер земельної ділянки 6122686700:01:001:1170), право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право: 27016525.
Згідно п.3.1 Додаткової угоди № б/н від 27.01.2022 до Договору оренди землі від 26.06.2018 договір укладено строком до 26.06.2025, перебіг якого починається з дати укладення цього договору.
Відповідно до підпункту 2 пункту 6.2 Договору передбачено переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, а саме: орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це Орендодавця не пізніше 30 днів до спливу строку дії даного Договору оренди землі.
Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі від 11.10.2017, 21.03.2025 ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надіслало ОСОБА_2 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі вих. № 1344 від 06.03.2025.
Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди Позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями вказаної норми права та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач зобов`язаний був протягом місяця розглянути на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.
Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист Відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження Договору на новий строк.
При цьому Позивач (орендар) належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця і намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проект додаткової угоди. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача та перебуває в користування на момент подання позову.
На підтвердження належного виконання умов Договору оренди з боку орендаря надані платіжні інструкції, які підтверджують в повному обсязі виплату орендної плати за 2021-2024 роки. До 2021 року виплата орендної плати здійснювалась позивачем через касу, проте докази такої виплати не збереглись у зв`язку закінченням терміну їх зберігання. Зазначає, що спірна земельна ділянка знаходиться в користуванні позивача.
Відповідач, у відповідь на отриманий проект додаткової угоди, не надіслав повідомлення про заперечення на пропоновані умови або зустрічну пропозицію, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною.
В зв`язку з цим позивач вважає поновленим Договір оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», що є підставою для визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку.
Разом з тим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2025, проведено державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки: номер запису 61327335. Таким чином позивач дізнався про те, що ОСОБА_2 уклав договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з ПАП «Агропродсервіс».
Вважає неправомірними дії відповідачів щодо укладення договору оренди на земельну ділянку, яка знаходилась в оренді у Позивача, що грубо порушує норми ст.33 ЗУ «Про оренду землі», а заявлені позивачем у позові вимоги відповідають встановленим ч.2 ст.16, ст.651 ЦК України, ч.2 ст.20, ст.188 ГК України та ст.33 ЗУ «Про оренду землі» способом захисту порушених прав позивача і є ефективним способом їх захисту у спірних правовідносинах.
З урахуванням того, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, позивач має право на поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі».
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги нормами діючого законодавства та актуальною практикою Великої Палати Верховного Суду, зокрема, висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21.11.2018 у справі №530/212/17 (провадження № 14-330цс18), від 22.09.2020 у справі №159/5756/18 (провадження №14-99цс20), які підтримала постановою від 31.08.2021 Великої Палати Верховного Суду у справі 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21) та іншими актуальними правовими висновками щодо предмета спору та способу захисту порушеного права, позивач просив позовні вимоги задоволити та:
- визнати укладеною додаткову угоду б/н від 06.03.2025 до договору оренди землі б/н від 11.10.2017 та додаткову угоду від 26.06.2018 між ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ОСОБА_2 ;
- визнати відсутнім у відповідача ПАП «Агропродсервіс» права оренди земельної ділянки площею 2.616 га, кадастровий номер 6122686700:01:001:1170, розташованої на території Озерняської сільської ради Тернопільського (Зборівського) району Тернопільської області, номер запису про інше речове право: 61327335, 
та стягнути понесені судові витрати.
Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Зокрема зазначає, що факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».
І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».
Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21.11.2018 у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.
Зазначає, що наявні в матеріалах справи листи від Орендодавця від 08.05.2025 та 01.06.2025 року є майже ідентичними за змістом. Даними листами Орендодавець в порушення місячного терміну повідомив про небажання поновлювати договір оренди землі у зв`язку з тим, що він має намір використовувати земельну ділянку для власних потреб.
Проте, як зазначає апелянт, за невеликий проміжок часу, свою позицію Орендодавець змінив та уклав договір оренди з Відповідачем 2, що свідчить про наявність прихованого наміру та недобросовісну поведінку Відповідача 1, які були направлені на створення штучних перешкод у реалізації переважного права Позивачем, оскільки у випадку самообробітку земельної ділянки власником втрачається переважне право орендаря на поновлення договору, яке існує тільки у випадку наявності орендних відносин за участі інших осіб.
Отже, вважає, наведені дії відбулися з метою перешкоджання поновленню Договору оренди з первісним Орендарем за будь-яких умов.
Звертає увагу на те, що земельне законодавство (що діяло на момент виникнення правовідносин) визначило єдиний можливий алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та певні правові запобіжники для захисту орендаря як більш уразливої сторони в цих правовідносинах від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.
Вважає, що переважне право Орендаря було порушено внаслідок недобросовісної поведінки Орендодавця (Відповідача 1) та недотримання процедури про поновлення вцілому.
В свою чергу, вказує, що суд першої інстанції належним чином не надав оцінки ані наявним документам у справі, ані діям Відповідача 1, що були спрямовані на умисне недотримання процедури поновлення, що свідчить про упереджене ставлення до Позивача.
Стверджує, що в даному випадку такі недобросовісні дії Відповідача 1 фактично вказують на свідоме зловживання правом як власника земельної ділянки на створення штучних перешкод в поновленні договору оренди землі, з метою завдання шкоди Апелянту, що є порушенням земельного та цивільного законодавства.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сушко А.С. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Зокрема зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні докази про надіслання на адресу ОСОБА_2 листа-повідомлення та двох примірників додаткової угоди, підписаних зі сторони орендаря про продовження дії договору оренди землі. Більше того, орендодавець ОСОБА_2 ніколи не отримував від орендаря ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист-повідомлення вих. № 1344 від 06.03.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі із двома примірниками додаткової угоди, підписаних зі сторони орендаря. В матеріалах справи відсутні належні докази про сам факт отримання та дату отримання поштової кореспонденції від скаржника (21.03.2025, як стверджує скаржник), а копії документів, які наявні в матеріалах справи, жодним чином не підтверджують факту отримання відповідачем листа-повідомлення та двох примірників додаткової угоди, виходячи із наступного.
Вказує, що копія опису не може бути належним доказом надіслання листа відповідачу, оскільки не відповідає вимогам Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, оскільки в описі від 21.03.2025 р.:
- відсутнє найменування об`єкта поштового зв`язку; 
- зазначено, що він є «пріоритетний», однак у вказаних Правилах відсутня така категорія поштового відправлення як «пріоритетний»;
- в розділі «поштова адреса» не зазначена адреса отримувача, а зазначений лише індекс. Окрім того, за вказаним поштовим індексом орендодавець ОСОБА_2 не зареєстрований та фактично не проживав;
- зазначене найменування вкладення: «лист-повідомлення про намір продовжити термін дії договору оренди на ділянку 6122686700:01:001:1170» та «проєкт додаткової угоди до договору оренди на ділянку 6122686700:01:001:1170» не відповідає найменуванню документів, наявних в матеріалах справи «лист-повідомлення вих. № 1344 від 06.03.2025 р.» та «додаткова угода №БН до Договору оренди землі №БН від 26.06.2018 р.»;
- у графі «відправник» відсутній підпис;
- не зазначено, що саме скаржник ТОВ «Західна агровиробнича компанія» є відправником. Із даної копії опису взагалі не вбачається хто саме є відправником даного листа;
- у графі «перевірив» відсутнє прізвище працівника поштового зв`язку, а наявний лише підпис невідомої особи.
Також зазначає, що у разі наявності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення щодо укладення договору оренди землі на новий строк, орендар втрачає переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк.
Вказує, що 18.06.2025 Орендодавцем надіслано на адресу орендаря поштовою кореспонденцією 2 листи від 08.05.2025 та 01.06.2025 про відмову від поновлення договору оренди землі, які отримані скаржником 20.06.2025, тобто ще під час терміну дії договору оренди землі (трек-номер відправлення АТ «Укрпошта» 4601900065904 та 4601900065890 відповідно).
У вказаних листі-повідомленні та відповіді на лист-повідомлення орендодавцем зазначено про свої заперечення щодо поновлення договору оренди землі із орендарем із зазначенням площі та кадастрового номеру земельної ділянки. При цьому вимог щодо оформлення орендодавцем своїх заперечень про поновлення договору оренди землі законодавством не передбачено.
В судовому засіданні представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у них.
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
В судовому засіданні встановлено наступні обставини.
ОСОБА_2 , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР№008988 від 30.11.2003 (а.с.71), є власником земельної ділянки площею 2.6160 га, кадастровий номер 6122686700:01:001:1170, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області.
11.10.2017 між відповідачем ОСОБА_2 та ТОВ «Розтоцьке» було укладено договір оренди землі (а.с.27-28), за яким передано в оренду вищезазначену земельну ділянку, строком на 7 років. 26.06.2018 між орендодавцем ОСОБА_2 , орендарем ТОВ «Розтоцьке» та новим орендарем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 11.10.2017 (а.с.29) про заміну сторони та внесення змін до договору оренди, згідно якої орендар передає, а новий орендар приймає права та обов`язки орендаря, передбачені в договорі оренди.
04.07.2018 держаним реєстратором проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2.6160 га кадастровий номер 6122686700:01:001:1170, номер запису про інше речове право 27016525, згідно договору оренди б/н від 11.10.2017, та в подальшому додаткової угоди № б/н від 26.06.2018, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13.07.2018 (а.с.34). З вказаного Витягу вбачається строк дії зареєстрованого права оренди земельної ділянки до 26.06.2025.
27.01.2022 між ОСОБА_2 та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» укладено додаткову угоду № б/н до договору оренді землі від 26.06.2018 (а.с.30-32) про оренду цієї ж самої земельної ділянки площею 2.6160 га, кадастровий номер 6122686700:01:001:1170. У п.3.1 даного договору зазначено, що договір укладено строком до 26.06.2025, перебіг якого починається з дати укладення цього договору.
15.02.2022 реєстратором проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2.6160 га кадастровий номер 6122686700:01:001:1170, номер запису про інше речове право 27016525, згідно додаткової угоди б/н від 27.01.2022, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 17.02.2022 (а.с.22). З вказаного Витягу вбачається строк зареєстрованого права оренди земельної ділянки 3 р. 4 міс. 30 дн., а дата закінчення дії права оренди до 26.06.2025.
Відповідно до листа-повідомлення ТОВ «Західна агровиробнича компанія» №1344 від 06.03.2025 (а.с.35), адресованого ОСОБА_2 , ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повідомляє адресата про намір продовжити дію договору оренди землі № б/н від 26.06.2018, вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі» та недопущення порушення права землекористувача.
Згідно з долучених до позовної заяви копій згрупованих повідомлень Укрпошти, копії квитанції Укрпошти та копії опису вкладення за №0505264489967 від 21.03.2025, ОСОБА_2 направлено через АТ «Укрпошта» лист-повідомлення про намір продовжити термін дії договору оренди землі та проєкт додаткової угоди (а/с 35-39). 
Орендодавцем ОСОБА_2 надіслано на адресу орендаря поштовою кореспонденцією лист-повідомлення від 08.05.2025 про відмову від поновлення договору оренди землі (трек-номер відправлення 4601900065904), який отриманий позивачем 20.06.2025 (а.с.110-111) та відповідь на лист-повідомлення про намір від 01.06.2025 (а.с.109) (трек-номер відправлення 4601900065890), які отримано позивачем 20.06.2025.
Також позивачем долучено до позовної заяви копію витягу з інформації про вручення, ніби то, ОСОБА_2 смс-повідомлення від 21.03.2025 об о 11 год. 20 хв.
26.06.2025 право оренди земельної ділянки площею 2.6160 га, кадастровий номер 6122686700:01:001:1170, за позивачем закінчилося (припинилося), номер запису про інше речове право 27016525, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 300072306, дата формування 17.02.2022.
Між ОСОБА_2 та ПАП «Агропродсервіс» було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, в результаті чого 27.06.2025 між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.80-81, 112-113).
Відповідно до п.7 вказаного правочину, договір укладено на 10 років до 27.06.2035. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його державної реєстрації (п.44 договору).
28.08.2025 державним реєстратором Збаразької міської ради Ярошко Андрієм Віталійовичем проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2.6160 га кадастровий номер 6122686700:01:001:1170 (номер запису про інше речове право 61327335), згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 441835519, дата формування 02.09.2025 (а.с.114).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що переважне право ТОВ «Західної агровиробничої компанії» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки відсутнє волевиявлення орендодавця на укладення договору оренди землі, який повідомляв орендаря про небажання поновлювати договір оренди.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується.
Згідно п.п.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: 
- необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); 
- зловживання матеріальними правами; 
- обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; 
- сплив позовної давності 
(див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2023 у справі №761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
У частині четвертій статті 124 ЗК передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Законом України «Про оренду землі».
Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення (абзац 4 Розділу IX перехідні положення Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін.
У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина шоста статті 33 цього Закону України «Про оренду землі»).
Згідно з частинами восьмою-дев`ятою статті 33 цього Закону додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палата Верховного Суду 22.09.2020 у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) зроблено висновок, що:
«статтею 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.
Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Близький за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21.11.2018 у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Так, орендар, реалізовуючи зазначений обов`язок щодо повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди разом із проектом додаткової угоди також повинен усвідомлювати необхідність документального підтвердження виконання такого обов`язку. Згідно усталеної судової практики Верховного Суду достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, є направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу адресата (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2025 у cправі № 916/538/24).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зазначено, що «належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270».
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила).
Згідно з пунктом 2 Правил повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача. Рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.
Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей (пункт 17 Правил).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.10.2022 у cправі № 904/8532/21, вказано:
«5.28. Тобто повідомлення про вручення поштового відправлення є документом, який оформлюється з метою отримання відправником відомостей щодо факту вручення поштового відправлення, дати такого вручення та щодо особи, яка отримала це поштове відправлення від імені адресата.
5.29. Згідно з пунктом 3.1.2.1 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого та введеного в дію наказом УДП ПЗ «Укрпошта» 12.05.2006 № 211 (далі - Порядок) при прийманні рекомендованого поштового відправлення працівник зв`язку наклеює ШКІ відповідного зразка вгорі ліворуч адресного боку відправлення (у разі відсутності місця під адресою відправника, як виняток - на вільному місці адресного боку).
5.30. Відповідно до пункту 3.1.2.2 Порядку про прийняте для пересилання рекомендоване поштове відправлення відправнику видається касовий чек або розрахункова квитанція. У розрахунковій квитанції зазначається: порядковий номер розрахункової квитанції; номер поштового відправлення (через дріб після номера квитанції), вид поштового відправлення, особлива відмітка, якщо рекомендоване відправлення подається з повідомленням про вручення, з відміткою "Судова повістка", "Вручити особисто"; місце призначення; його маса; сума плати за пересилання тощо. У визначеному місці розрахункової квитанції проставляється відбиток календарного штемпеля. Касовий чек повинен містити таку саму інформацію, за виключенням номера розрахункової квитанції.
5.31. Пунктом 3.1.3.1 Порядку визначено, що приймання рекомендованих листів, поштових карток, секограм, бандеролей здійснюється відповідно до вимог пункту 3.1.2.1, 3.1.2.2 Порядку.
5.32. Відповідно до пункту 3.1.3.2. Порядку після наклеювання на рекомендоване поштове відправлення ШКІ до АРМ ВЗ вводяться всі реквізити, необхідні для формування інформації про прийняте поштове відправлення та тарифікації: тип відправника, вид оплати, найменування та повна адреса одержувача, вид відправлення, категорія, номер відправлення, спосіб пересилання, маса, особливі відмітки. Після закінчення приймання рекомендованого поштового відправлення на РРО роздруковується касовий чек, який видається відправнику.
5.33. Сукупний аналіз наведеного свідчить про те, що при відправленні рекомендованого поштового відправлення у відділенні поштового зв`язку на ньому проставляється відбиток календарного штемпеля, що відповідає даті подання письмової кореспонденції для пересилання, та наклеюється штриховий кодовий ідентифікатор, відомості про який містяться у розрахунковій квитанції.
5.34. При цьому, сам по собі розрахунковий документ підтверджує надання послуг поштового зв`язку та дозволяє встановити інформацію щодо найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надали послугу, дату прийняття до пересилання поштового відправлення, вид послуги, її вартість і одержувача, однак не містить інформації щодо адреси направлення та змісту відправлення.
5.35. В такий спосіб, копія лише самого фіскального чеку рекомендованого поштового відправлення без долучення до нього рекомендованого повідомлення про вручення із штриховим кодовим ідентифікатором, або копії конверта, у якому направлявся лист від 16.03.2020 № 11-02-01558, не може бути підтвердженням надіслання його засобами поштового зв`язку.
5.38. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 негативні наслідки неодержання орендарем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на орендаря, а факт наявності відповідної заяви орендодавця та доказів її належного надсилання орендарю свідчить про добросовісне звернення орендодавця до орендаря, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.
5.44. Водночас, колегія суддів зауважує, що сам по собі фіскальний чек рекомендованого поштового відправлення без додання до нього оригіналу або копії рекомендованого повідомлення про вручення, яке дозволяє ідентифікувати направлення передбаченого законом повідомлення саме на адресу Відповідача та його отримання або неотримання із зазначенням причин не дає можливості стверджувати про виконання орендодавцем свого обов`язку.
5.45. Однак, суди попередніх інстанцій попри всі доводи Відповідача протягом розгляду справи щодо відсутності повідомлення про припинення дії договору оренди, фактично поклали на нього обов`язок спростування надсилання йому засобами поштового зв`язку кореспонденції, направлення якої на його адресу не підтверджується наявним у матеріалах справи доказом.
5.46. В такий спосіб, судами попередніх інстанцій не було враховано, що «концепція негативного доказу», закріплена у частині десятій статті 81 Господарського процесуального кодексу України, не може тлумачитися так, що певна обставина вважається доведеною, допоки інша сторона її не спростувала, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За загальним правилом, тягар доведення обставин, які є підставою позову, покладається на позивача».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі № 471/142/23 вказано, що «надані ФГ «Обрій» копії листа від 19.02.2022 та фіскального чека від 22.02.2022 суди вважали неналежними доказами повідомлення орендодавця про намір реалізувати своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк. Відповідно до абзацу 26 пункту 2 Правил (у редакції на дату листа) реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку. Доказів на підтвердження того, що відправлення надіслано відповідачу 1 з додержанням вказаних Правил і таким чином було забезпечено вручення їй під розписку листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк та проєкту договору, позивач суду не надав.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
У справі, що переглядається, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» стверджувало, що дотрималося порядку реалізації свого переважного права оренди земельної ділянки, направивши 21.03.2025 на адресу ОСОБА_2 лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, до якого було додано примірник проєкту додаткової угоди про поновлення договору.
На підтвердження направлення на адресу ОСОБА_2 вказаного вище листа-повідомлення позивач надав копію списку згрупованих відправлень АТ «Укрпошта», в переліку якого зазначений ОСОБА_2 , копію квитанції про оплату цих відправлень, опис вкладення на ім`я ОСОБА_2 , та копію з витягу про відправлення смс-повідомлення на мобільний номер ОСОБА_2 .
В свою чергу відповідач наполягав, що наміру продовжувати договір оренди спірної земельної ділянки з позивачем він не мав, ніяких повідомлень та пропозицій про продовження договору оренди від позивача не отримував, про що також зазначив в апеляційній скарзі представник відповідача та підтвердив в судовому засіданні.
Надсилання поштового відправлення слід вважати належним, яке направлено з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил. Належними доказами надіслання рекомендованого листа є квитанція або касовий чек, у якому зазначено найменування оператора та об`єкт поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. При відправленні рекомендованого поштового відправлення у відділенні поштового зв`язку на ньому проставляється відбиток календарного штемпеля, що відповідає даті подання письмової кореспонденції для пересилання, та наклеюється штриховий кодовий ідентифікатор, відомості про який містяться у розрахунковій квитанції. Повідомлення про вручення поштового відправлення є документом, який оформлюється з метою отримання відправником відомостей щодо факту вручення поштового відправлення, дати такого вручення та щодо особи, яка отримала це поштове відправлення від імені адресата.
Так, відповідно до наданої позивачем копії опису вкладення, у ньому міститься інформація про номер відправлення, а саме — 0505264489967.
Однак, здійснивши перевірку статусу відстеження на офіційному сайті АТ «Укрпошта» за вказаним номером, на сайті відображається наступна інформація: «дані про відправлення за номером 0505264489967 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі».
Тобто, здійснити перевірку статусу даного повідомлення не вдається можливим за наведених вище обставин.
Крім того, позивачем до матеріалів справи не долучено ані копії конверту поштового відправлення на адресу ОСОБА_2 , ані повідомлення про вручення поштового відправлення.
Колегія суддів зауважує, що сам по собі опис вкладення, зокрема, який хоч і містить штриховий кодований ідентифікатор, який дозволяє ідентифікувати повідомлення та встановити факт його направлення саме на адресу відповідача та його отримання або неотримання із зазначенням причин, однак за яким відсутня інформація щодо статусу цього повідомлення, без додання до нього фіскального чеку рекомендованого поштового відправлення та/або рекомендованого повідомлення про вручення та/або конверта, у якому направлявся лист, не є належним підтвердженням надіслання конкретного відправлення засобами поштового зв`язку, відповідно не дає можливості стверджувати про виконання орендодавцем свого обов`язку саме 21.03.2025.
Також не є належним підтвердженням вручення відповідачу поштового відправлення смс-повідомлення, відправлене, ніби то, ОСОБА_2 на мобільний номер НОМЕР_1 .
Таким чином, стверджувати, що позивачем належним чином дотримано передбаченого законом порядку щодо повідомлення орендодавця про намір продовжити строк дії договору оренди землі, в тому числі і щодо одержання останнім такого повідомлення саме 21.03.2025, у колегії суддів підстав немає.
В свою чергу, відповідач, як вірно встановлено судом першої інстанції, надіслав на адресу орендаря поштовою кореспонденцією лист-повідомлення від 08.05.2025 про відмову від поновлення договору оренди землі (трек-номер відправлення 4601900065904), який отриманий позивачем 20.06.2025 (а.с.110-111) та відповідь на лист-повідомлення про намір від 01.06.2025 (а.с.109) (трек-номер відправлення 4601900065890), які отримано позивачем 20.06.2025.
При цьому, зазначені листи відправлені орендодавцем орендарю до закінчення строку дії договору оренди 26.06.2025.
За таких обставин неможливо дійти висновку про продовження дії договору оренди в порядку реалізації позивачем свого переважного права орендаря, яке у зв`язку з неналежним повідомленням орендодавця про укладення договору оренди землі на новий строк припинилося із закінченням строку дії договору оренди та, як наслідок, наявності підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на наведене вище, під час апеляційного розгляду не встановлено порушення переважного права ТОВ «Західна агровиробнича компанія», оскільки ОСОБА_2 у встановленому законом порядку вказав на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем.
Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2025 року, а апеляційну скаргу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» — без задоволення.
Керуючись ст.ст.374, 375, 367, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» - залишити без задоволення.
Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2025 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 квітня 2026 року.

Головуючий 
Судді