П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/39647/25	

перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,
повний текст судового рішення
складено 02.04.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючої-судді – Казанчук Г.П.
суддів – Градовського Ю.М., Єщенка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « 5АП» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 5АП» до Одеського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВИКЛАД ОБСТАВИН :

ТОВ « 5АП» звернулось до суду із позовом до Одеського обласного центру зайнятості, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Одеського обласного центру зайнятості від 26.11.2025 №1153 в частині відкликання (скасування) дозволів на застосування праці іноземців №3174, №3175, №3176 від 09.01.2025, виданих ТОВ « 5АП» щодо громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- зобов`язати Одеський обласний центр зайнятості поновити дію дозволів на застосування праці іноземців №3174, №3175, №3176 від 09.01.2025 та внести відповідні відомості до інформаційних систем Державного центру зайнятості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ № 1153 та дії Одеського ОЦЗ щодо відкликання (скасування) дозволів №№ 3174, 3175, 3176 є протиправними, такими, що порушують його права та законні інтереси у сфері господарської діяльності, і підлягають скасуванню. Зокрема, позивач вказує на те, що оскаржуваним наказом: позивача фактично позбавлено можливості реалізувати вже отримані дозволи на застосування праці іноземців; створено перешкоди у здійсненні господарської діяльності у сфері працевлаштування іноземних працівників; запроваджено додаткові негативні правові наслідки у вигляді заборони отримувати нові/продовжені дозволи протягом року. Таким чином, оскаржуваний наказ безпосередньо порушує права та законні інтереси ТОВ « 5АП», що стало підставою для звернення до адміністративного суду.
На думку позивача, іноземні працівники до України не прибули, до роботи допущені не були, заробітна плата їм не нараховувалась, отже: об`єкт оподаткування ЄСВ відсутній; відсутні підстави для нарахування та сплати ЄСВ; відсутній факт “несплати» ЄСВ у розумінні п.10 ч.2 ст. 42-10 Закону “Про зайнятість населення», оскільки відсутній сам обов`язок сплачувати внесок. Механічне тлумачення Відповідачем цієї норми лише за формальними даними Реєстру, без урахування реальної відсутності трудових відносин і наданих Позивачем пояснень, суперечить вимогам розумності, добросовісності та пропорційності, закріпленим у ч. 3 ст. 2 КАСУ.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “5АП» до Одеського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено відсутність інформації щодо сплати роботодавцем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вказаних громадян та відсутність інформації щодо працевлаштування іноземних працівників, на застосування праці яких отримано дозволи №3174, № 3175, № 3176 від 09.01.2025 року.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “5АП» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що для застосування пункту 10 частини другої статті 42-10 Закону України «Про зайнятість населення» підлягає встановленню саме факт несплати ЄСВ за наявності обов`язку його сплатити, а не лише відсутність відповідного запису у реєстрі застрахованих осіб.
Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції того факту, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибули в Україну, до роботи не були допущені, трудові функції не виконували, а заробітна плата їм не нараховувалася, тобто відсутній фактичний початок трудових відносин.

Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2026 та 15.04.2026 року відкрито апеляційне провадження і призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ТОВ “5АП» є суб`єктом господарювання, включеним до Переліку суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні та здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців.
На підставі пропозицій Робочої групи, оформленої протоколом №1 від 01.01.2025 року, Одеським обласним центром зайнятості (далі – Одеський ОЦЗ) прийнято рішення №7 від 09.01.2025 “Про видачу дозволів на застосування праці іноземців», зокрема, на застосування праці громадян Бангладеш ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для роботи на посадах підсобних робітників строком на один рік кожний.
17.02.2025 року до Одеського ОЦЗ подано копію укладеного трудового договору від 10.02.2025 (надіслано поштою), між ТОВ “5АП» та ОСОБА_3 , відповідно до умов якого, іноземця прийнято на посаду підсобного робітника та встановлено посадовий оклад у розмірі 8200 грн на місяць.
03.03.2025 року до Одеського ОЦЗ подано копії укладених трудових договорів від 10.02.2025 та 19.02.2025 (надіслано поштою), між ТОВ “5АП» та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до умов яких, іноземців прийнято на посади підсобних робітників та встановлено посадові оклади у розмірі 8200 грн на місяць кожному.
18.06.2025 року Одеським ОЦЗ направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення роботодавцю ТОВ “5АП» про необхідність надати пояснення стосовно виявлених фактів несплати ЄСВ до 30.06.2025.
Листом від 23.06.2025 №07/23.06.2025 ТОВ “5АП» повідомило Одеський ОЦЗ, зокрема, що: жоден із іноземних працівників станом на дату листа не прибув на територію України та не приступив до виконання трудових обов`язків; відповідно, об`єкт оподаткування ЄСВ не виник, заробітна плата не нараховувалась, підстави для сплати ЄСВ відсутні; причини неприбуття працівників зумовлені відсутністю/відмовами у видачі віз типу “Д» та триваючим процесом оскарження таких відмов; ТОВ « 5АП» веде комунікацію з Посольством України в Республіці Індія, подало апеляції скарги на рішення консульської служби та готове надати підтверджуючі документи. Також повідомлено, що відповідно до умов укладених трудових договорів із зазначеними особами, датою початку трудових відносин вважається дата фактичного прибуття працівника до офісу підприємства та початок виконання ним трудових функцій, що узгоджується з вимогами ст.24 КЗпП України, згідно з якою трудові відносини виникають з моменту фактичного допуску працівника до роботи.
05.11.2025 року Одеським ОЦЗ повторно направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення роботодавцю ТОВ « 5АП» стосовно надання до 14.11.2025 пояснень щодо виявлених фактів несплати ЄСВ.
Листом № 02/12.11.2025 року ТОВ « 5АП» повідомило Одеський ОЦЗ, зокрема, що: жоден із працівників не прибув в Україну та не був допущений до роботи; причини відсутності – ненадання віз типу “Д», оскарження відмов; у зв`язку з відсутністю фактичного виконання трудових обов`язків об`єкт оподаткування ЄСВ відсутній; відсутність сплати ЄСВ за лютий–квітень 2025 року обумовлена об`єктивними незалежними від Позивача причинами й не може вважатися порушенням законодавства України.
26.11.2025 року Одеським обласним центром зайнятості, на підставі проколу Робочої групи від 26.11.2025 №218 прийнято рішення №1153 про відкликання (скасування) дозволів, виданих ТОВ « 5АП» на застосування праці громадян Бангладеш Міах ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для роботи на посадах підсобних робітників (відповідно до п.п.3,10 ч.2 ст.4210 Закону), про що поінформовано ТОВ « 5АП».
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства - документ, який надає право роботодавцю тимчасово використовувати працю іноземця або особи без громадянства у порядку, встановленому законодавством України, або добровільно отриманий резидентом Дія Сіті для укладення гіг-контракту з іноземцем або особою без громадянства.
Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття регламентуються Законом України «Про зайнятість населення».
За змістом частини першої статті 42 Закону України «По зайнятість населення» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що роботодавці мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.
Частиною другою статті 42 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що праця іноземців та осіб без громадянства може застосовуватися на різних посадах в одного або декількох (двох і більше) роботодавців за умови отримання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні кожним роботодавцем.
Порядок прийняття заяв про видачу, продовження дії, внесення змін до дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства та порядок прийняття рішень про видачу, продовження дії, внесення змін до дозволу регламентований приписами статті 42-7 вказаного Закону.
В той же час стаття 42-10 Закону України «Про зайнятість населення» встановлює умови для скасування на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні.
З метою спрощення для роботодавців забезпечення потреби у робочій силі, яка може бути задоволена за рахунок застосування праці іноземців та осіб без громадянства, забезпечення рівних умов праці для громадян України та іноземців, детінізації трудових відносин, а також удосконалення законодавства у цій сфері та усунення правових колізій, Верховна Рада України прийняла Закон України від 21.09.2022 № 2623-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні і надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном».
Цей Закон набрав чинності 15.10.2022 та ним стаття 42-10 Закону України «По зайнятість населення» доповнена, зокрема, пунктом 10, який передбачає, що територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, скасовує виданий дозвіл у разі несплати роботодавцем, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за особу, на застосування праці якої отримано дозвіл, протягом двох місяців з дати укладення трудового договору (контракту) з іноземцем чи особою без громадянства, крім випадків, передбачених законодавством.
Моніторинг сплати роботодавцем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, шляхом обміну даними з Пенсійним фондом України.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пунктом 1 частини першої статті 4 цього Закону передбачено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно- правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина друга статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2025 року до Одеського ОЦЗ подано копію укладеного трудового договору від 10.02.2025 (надіслано поштою), між ТОВ « 5АП» та ОСОБА_3 , відповідно до умов якого, іноземця прийнято на посаду підсобного робітника та встановлено посадовий оклад у розмірі 8200 грн на місяць.
03.03.2025 року до Одеського ОЦЗ подано копії укладених трудових договорів від 10.02.2025 та 19.02.2025 (надіслано поштою), між ТОВ « 5АП» та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до умов яких, іноземців прийнято на посади підсобних робітників та встановлено посадові оклади у розмірі 8200 грн на місяць кожному.
Частиною 3 статті 24 КЗпП передбачено, що Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стаття 29 КЗпП передбачає, що до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника, зокрема про дату початку виконання роботи.
Колегія суддів зауважує, що у чинному законодавстві немає конкретної норми, яка б дослівно визначала дату початку трудових відносин, однак із системного тлумачення ст.ст. 21, 24 та 29 КЗпП випливає, що трудові відносини виникають з дня, коли працівник приступає до роботи визначеної трудовим договором.
Таким чином можна дійти висновку, що саме фактичний день початку виконання роботи за трудовим договором і є датою початку трудових відносин.
Так, у матеріалах справи наявні копії трудових договорів, які є ідентичними за своїм змістом.
У пункті 6.2 Розділу 6 "Зміни, строк дії договору, припинення та розірвання договору" трудових договорів зазначено про те, що договір набирає чинності та трудові віднгосини між Сторонами вважаються такими, що виникли, після того, як ОСОБА_5 прибув до офісу Роботодавця та фактично приступив до виконання своїх трудових обов`язків.
Тобто, трудові договір через те, що іноземці не змогли вчасно прибути до України не почав свою дію, заробітна плата не нараховувалась, а відтак і не було відрахування ЄСВ.
Колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що фактично трудові відносини із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були розпочаті, оскільки зазначені особи не прибули в Україну, до роботи не були допущені, трудові функції не виконували, а заробітна плата їм не нараховувалася.
Проте колегія суддів звертає увагу на таке.
Пункт 10 частини 2 статті 42-10 Закону України «Про зайнятість населення» визначає підставу скасування дозволу, зокрема - несплата роботодавцем, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за особу, на застосування праці якої отримано дозвіл, протягом двох місяців з дати укладення трудового договору (контракту) з іноземцем чи особою без громадянства, крім випадків, передбачених законодавством.
Як вбачається зі змісту трудових договорів від 10.02.2025 та 19.02.2025 (ТІ а.с. 7-11), а саме п. 6.2 передбачено, що договір набирає чинності та трудові відносини між Сторонами вважаються такими, що виникли, після того, як ОСОБА_5 прибув до офісу Роботодавця та фактично приступив до виконання своїх трудових обов`язків.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у позивача, як роботодавця, обов`язку по сплаті ЄСВ за найманого працівника, оскільки станом на прийняття відповідачем оскаржуваного рішення трудові відносини не розпочались та трудовий договір не набрав чинності.
Посилання суду першої інстанції на пункт 10 частини другої статті 42-10 Закону «Про зайнятість населення» є необґрунтованим, оскільки неможливо кваліфікувати як “несплату” ситуацію, коли не виник обов`язок нарахування ЄСВ через відсутність бази нарахування (відсутність фактичного допуску до роботи та нарахувань).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що наказ Одеського обласного центру зайнятості від 26.11.2025 №1153 в частині відкликання (скасування) дозволів на застосування праці іноземців №3174, №3175, №3176 від 09.01.2025, виданих ТОВ “ 5АП” щодо громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на відсутність у позивача, як роботодавця, обов`язку по сплаті ЄСВ за найманого працівника.
Щодо вимоги позивача зобов`язати Одеський обласний центр зайнятості поновити дію дозволів на застосування праці іноземців №3174, №3175, №3176 від 09.01.2025 та внести відповідні відомості до інформаційних систем Державного центру зайнятості, колегія суддів зазначає про відсутність задоволення таких вимог, оскільки термін дії вказаних дозволів сплив 08.01.2026 року, тобто судовим рішенням дію таких термінів не може бути пролонговано.
При вирішенні спору суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини, не правильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, є підставою для скасування судового рішення, з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивач при зверненні до суду сплатив позивач сплатив судовий збір в розмірі 3952,00 (3028+924), а при зверненні до апеляційного суду 4542. Вказане підтверджується платіжними квтанціями на суму8494,00. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача слід присудити 4247,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « 5АП» задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року у справі № 420/39647/25 скасувати та ухвалити у справі нову постанову.
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю « 5АП» задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Одеського обласного центру зайнятості від 26.11.2025 №1153 в частині відкликання (скасування) дозволів на застосування праці іноземців №3174, №3175, №3176 від 09.01.2025, виданих ТОВ « 5АП» щодо громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 5АП» сплачений судовий збір в розмірі 4247 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Одеського обласного центру зайнятості.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуюча суддя Г.П. Казанчук

Суддя Ю.М. Градовський

Суддя О.В. Єщенко