ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року	Львів	Справа № 500/5382/25 пров. № А/857/13815/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі №500/5382/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, 
місце ухвалення судового рішення 	м.Тернопіль	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Чепенюк О.В.	
дата складання повного тексту рішення	28 січня 2026	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач ), в якому просив: 
визнати протиправним і скасувати наказ від 07.04.2025 № 1844-АГ ВЧ НОМЕР_1 “Про призначення службового розслідування” стосовно притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності через втрачене під час відсічі збройної агресії російської федерації проти України військове майно інженерно-авіаційної служби; 
визнати протиправним і скасувати наказ “Про результати службового розслідування” від 29.04.2025 № 990-ОД ВЧ НОМЕР_1 про притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності; 
зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 у разі скасування наказу про притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності видати відповідний наказ про нарахування та виплату коштів, що були утримані внаслідок передчасного прийняття наказу “Про результати службового розслідування” від 29.04.2025 № 990-ОД.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі №500/5382/25 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2025 № 990-ОД “Про результати службового розслідування” в частині притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги скаржник приводить положення нормативно правових актів щодо порядку службового розслідування та притягнення осіб до матеріальної відповідальності та зокрема зазначає, що після віддання наказу безпосереднім командиром щодо евакуації майна на військовослужбовців, на позивача, покладено обов`язок щодо збереження та евакуації відповідного майна. Об`єктивних причин, які б перешкоджали виконанню відповідного наказу комісією офіцерів встановлено не було і, як наслідок, бездіяльність військовослужбовців призвела до втрати майна та заподіяння матеріальних збитків. Дії позивача обґрунтовано кваліфіковані як дисциплінарний проступок, а накладене дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності у визначеному законодавством порядку є правомірними.
В ході службового розслідування визнано наявність шкоди, заподіяної позивачем унаслідок втрати військового майна, та прийнято рішення про внесення відповідних сум до книги обліку нестач військової частини. Представник відповідача зазначає про відсутність умов, за яких можна було б обґрунтовано посилатися на стан крайньої необхідності як обставину, що виключає матеріальну відповідальність. Навіть у випадку отримання наказу, який не був явно злочинним, невиконання обов`язку щодо забезпечення обліку та збереження військового майна, а також не виконання його не звільняє позивача від відповідальності за допущену втрату.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлявся шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу зазначену позивачем, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, однак рекомендоване поштове відправлення повернулося неврученим.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
За приведених обставин, позивач вважається повідомленим по розгляд апеляційної скарги. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  під час розгляду справи достеменно встановлено виконання позивачем бойового завдання, що в силу закону передбачає звільнення від відповідальності внаслідок бойового імунітету, крім того, саме крайня необхідність зумовила залишення військового майна, адже за характером оперативної обстановки, яка склалась 11.03.2025 у зоні бойових дій, є достатні підстави стверджувати, що небезпека була реальною і саме через це було прийнято рішення про залишення місця призначення особовим складом.
З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість наказу ВЧ НОМЕР_1 від 29.04.2025 № 990-ОД “Про результати службового розслідування” щодо притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності, тому такий наказ в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.10.2024 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , НОМЕР_4 мобільний прикордонний загін.
Наказом начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону від 04.10.2024 № 1409-ОС «Про особовий склад» старшого солдата ОСОБА_1 , зарахованого наказом голови Державної прикордонної служби України від 18.09.2024 № 1685-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення з 04.10.2024 (а.с.102).
Наказом начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону від 27.02.2025 № 242-ОС «Про особовий склад» старшого солдата ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії – сапера четвертої групи ударних безпілотних повітряних суден другої розвідувально-ударної прикордонної застави відділу прикордонної служби розвідувально-ударних безпілотних повітряних суден та вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків з 27.02.2025 (а.с.102 зворот).
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону від 07.04.2025 №1844-АГ «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин щодо втрати військового майна інженерно-авіаційної служби групою повітряної розвідки відділу прикордонної служби розвідувально-ударних безпілотних повітряних суден (а.с.114).
Термін службового розслідування продовжувався до 22.04.2025 на підставі наказу начальника НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону 14.04.2025 №1989-АГ «Про продовження терміну службового розслідування» (а.с.115).
Підставою для проведення службового розслідування слугував рапорт начальника відділу прикордонної служби розвідувально-ударних безпілотних повітряних суден ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.03.2025 №22.11/21067/25-Вн, яким останній доповів про втрату військового майна номенклатури інженерно-авіаційної служби групою повітряної розвідки відділу прикордонної служби розвідувально-ударних безпілотних повітряних суден в ході ведення бойових дій (а.с.115 зворот - 116).
Відповідно до роздавальної відомості майна ІАС у тимчасове користування отримано та обліковано за інспектором прикордонної служби 2 категорії - водієм групи зв`язку відділення управління 2 розвідувально-ударної прикордонної застави відділу прикордонної служби розвідувально-ударних безпілотних повітряних суден молодшим сержантом ОСОБА_2 (а.с.125).
Згідно з витягом з журналу бойових дій відділу прикордонної служби розвідувально-ударних безпілотних повітряних суден НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону за номенклатурою справ 2025 № 22.11-9 розпочато 01.01.2025, на виконання бойового розпорядження №1042-БР-гриф від 04.03.2025 з метою виконання бойових (спеціальних) завдань із захисту національних інтересів і територіальної цілісності, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України в районах ведення оборонної операції сил оборони в операційній зоні УВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для виконання бойового розпорядження щодо ведення повітряної розвідки та нанесення ураження противнику за допомогою БпЛА поблизу населених пунктів ОСОБА_3 (рф), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 07.03.2025 вибув екіпаж в район населеного пункту Басівка у складі: старший лейтенант ОСОБА_6 , головний сержант ОСОБА_7 , молодший сержант ОСОБА_8 , молодший сержант ОСОБА_9 , старший солдат ОСОБА_10 на стартовій позиції (далі - СП) « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а.с.124).
Відповідно до витягу зі зведення № 71 про основні результати оперативно-службової (службово-бойової) діяльності НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону за 12-13.03.2025 (зареєстрованого від 13.03.2025 за №02.10.1/21126/25-Вн) 15:40-16:00 11.03.2025 внаслідок удару FPV (3) було частково зруйновано стартову позицію БпЛА « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (старший лейтенант ОСОБА_6 , головний сержант ОСОБА_7 , молодший сержант ОСОБА_8 , молодший сержант ОСОБА_9 , старший солдат ОСОБА_10 ). В подальшому старшому лейтенанту ОСОБА_11 було визначено завдання щодо евакуації майна виданого в тимчасове користування майна відділу зв`язку та ІАС. Розпорядження старшим лейтенантом ОСОБА_12 виконано не було, матеріальні цінності були залишені на позиції. Також під час евакуації групи з СП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » були втрачені БпЛА Mavic 3 – 4 одиниці та тактичний рюкзак зелений – 2 одиниці (а.с.126 зворот).
Наведені обставини встановлені в ході проведеного службового розслідування, що відображено в висновку службового розслідування по з`ясуванню причини та обставин щодо втрати військового майна 11.03.2025 населений пункт Басівка (Сумська область) від 26.04.2025 №04.4/550/25-СР. Втрата вищезазначених матеріальних засобів номенклатури ІАС стала можливою внаслідок неналежного виконання обов`язків військовослужбовцями, в тому числі позивачем, які у ході проведення евакуації з позицій з необережності не вжили належних і достатніх заходів щодо забезпечення схоронності майна, зокрема: DJI Mavic 3 Pro (s/n 1581F67QC249T0145HCF) – 1 одиниця; DJI Mavic 3 Pro (s/n 1581F67QC24A60145TSW) – 1 одиниця; DJI Mavic 3 Enterprise (s/n 1581FHC242M00DF8YD) – 1 одиниця; DJI Mavic 3 Enterprise (s/n 1581FHC242M00DFJ0R) – 1 одиниця, АКБ до DJI Mavic 3 – 30 одиниць (а.с.104-113).
Збитку, завданого державі за номенклатурою інженерно-авіаційної служби НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону, встановлено довідкою № 159 від 07.04.2025 на загальну суму 157554,00 грн та довідкою № 160 від 07.04.2025 на загальну суму 461861,28 грн (а.с.125 зворот, 126).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 “Про результати службового розслідування” від 29.04.2025 № 990-ОД, зокрема, за втрату військового майна НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону з необережності у наслідок неналежного виконання службових обов`язків з боку старшого лейтенанта ОСОБА_13 , головного сержанта ОСОБА_14 , молодшого сержанта ОСОБА_15 , старшого солдата ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, кожного у рівних частках. За шкоду завдану державі у наслідок втрати військового майна позивача притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі завданої шкоди в сумі 45420,00 грн. наказ визначено, що шкоду завдану державі недбалим ставленням занести до книги обліку грошових стягнень та нарахувань, книги обліку нестач, забезпечити утримання з грошового забезпечення у сумі вартості, яка становить без кратності для позивача 45420,00 грн. Утримання проводити не більше 10% від нарахованого щомісячного грошового забезпечення до повного відшкодування завданих збитків (а.с.99-100).
Зі змісту службової записки коменданта прикордонної служби розвідувально - ударних безпілотних повітряних суден НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону підполковника ОСОБА_16 слідує, що цей наказ в частині, що стосується ОСОБА_1 було доведено останньому в усному порядку, докази доведення відсутні (а.с.101).
Ухвалою від 18.09.2025 позовну заяву було залишено без руху з підстав пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У поданій до суду заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначив, що зі змістом наказу від 07.04.2025 № 1844-АГ “Про призначення службового розслідування” він був ознайомлений неналежним чином та отримав примірник наказу від 29.04.2025 № 990-ОД “Про результати службового розслідування” шляхом надсиланням його не в офіційному порядку, у зв`язку з чим не зміг скористатися правом на оскарження наказів від 07.04.2025 та від 29.04.2025. Також зазначив, що в позивача був обмежений доступ до правової допомоги, оскільки під час проходження військової служби мобільний зв`язок та доступ до інтернету частково блокуються задля уникнення розповсюдження інформації щодо місцезнаходження навчального центру. 
В ухвалі про відкриття провадження у справі від 03.10.2025 судом вказано, що оскільки у суду відсутні докази отримання позивачем оскаржуваних наказів, що прямо впливає на обчислення строку звернення до суду, то вирішення питання наявності поважних причин його пропуску доцільно вирішити після отримання від ВЧ НОМЕР_1 доказів ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваними наказами. 
Після відкриття провадження у справі до суду надійшов відзив, в якому ВЧ НОМЕР_1 вказано про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом. Натомість доказів ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами на виконання вимог ухвал суду від 03.10.2025, від 05.01.2026, від 19.01.2026 відповідачем не надано.
Враховуючи, що у суду відсутні докази ознайомлення ОСОБА_1 з наказами від 07.04.2025 № 1844-АГ “Про призначення службового розслідування” та від 29.04.2025 № 990-ОД “Про результати службового розслідування” та вручення таких документів позивачу, а також проходження ним військової служби в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, то суд дійшов висновку про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та його поновлення.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною четвертою статті 2 Закону №2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі Дисциплінарний статут Збройних Сил України).
За визначенням, наведеним у статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби (стаття 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).
За приписами статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).
Статтею 9 Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).
Згідно з статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування визначено Порядком проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.11.2021 № 815 (далі - Порядок № 815).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 815 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам (далі - шкода), проводиться з дотриманням Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та цього Порядку.
Згідно з пунктом 4 розділу І Порядку № 815 підставою для призначення службового розслідування є: наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків; наявність інформації про порушення військової дисципліни або громадського порядку, вимог законодавства, наказів начальників (командирів), розпорядчих документів або виявлення ознак таких порушень; виявлення фактів завдання шкоди; припис Національного агентства з питань запобігання корупції або подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції; установлення фактів дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак, а також сексуальних домагань; неправомірне застосування військовослужбовцем заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, озброєння та бойової техніки.
Пунктом 7 розділу І Порядку № 815 обумовлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який учинив правопорушення; порушення вимог законодавства, організаційно-розпорядчих актів Адміністрації Держприкордонслужби, посадових інструкцій, які було допущено військовослужбовцем; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до вчиненого; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків; наявність шкоди та її розмір.
Службове розслідування призначається письмовим наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Інші посадові особи можуть звертатися з клопотанням за підпорядкованістю про призначення службового розслідування (пункт 1 розділу ІІ Порядку № 815).
Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 815 начальник (командир) органу Держприкордонслужби зобов`язаний призначити службове розслідування: не пізніше десяти діб від дня, коли йому стало відомо про правопорушення; протягом трьох діб - за фактами, які є підставою для усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків, або після отримання письмової доповіді посадових (службових) осіб про завдання шкоди.
Розділом VІ Порядку № 815 визначено порядок оформлення результатів службового розслідування.
Зокрема, відповідно до пунктів 1 та 2 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування.
У висновку службового розслідування зазначаються: посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи (осіб), яка(і) проводила(и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування; установлені під час службового розслідування обставини, за яких військовослужбовцем (військовослужбовцями) учинено правопорушення, які стали підставою для призначення службового розслідування; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість); посада, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), персональні дані (дата та місце народження, освіта, період військової служби, період перебування на займаній посаді, наявність або відсутність у неї незнятих дисциплінарних стягнень), характеристика особи, яка вчинила правопорушення, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли його вчиненню; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями військовослужбовця та їх наслідками; умови, що передували вчиненню правопорушення або спонукали до його вчинення; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; завдана шкода та її розмір; наявність вини військовослужбовця (військовослужбовців), обставин, що її пом`якшують чи обтяжують, а також ставлення військовослужбовця (військовослужбовців) до вчиненого; відомості про залучення фахівців та дані про них (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), посада), надані ними висновки; відомості, що підтверджують чи спростовують інформацію, яка стала підставою для призначення службового розслідування; пропозиції щодо застосування до військовослужбовця (військовослужбовців) дисциплінарного стягнення, притягнення до матеріальної відповідальності, ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень (за наявності), обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, а також відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів та про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
До висновку службового розслідування додаються пояснення, акти, довідки, характеристики, копії службових карток та інші матеріали, що стосуються службового розслідування.
Згідно з пунктом 1 розділу VІІ Порядку № 815 за результатами розгляду висновку та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) органу Держприкордонслужби затверджує висновок службового розслідування та приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, який призначив службове розслідування, щодо кожної особи правопорушника у висновку за результатами службового розслідування, а в разі накладення дисциплінарного стягнення старшим начальником (командиром) - у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності (пункт 2 розділу VІІ Порядку № 815).
Приписами абзацу 3 пункту 3 розділу VІІ Порядку №815 визначено, що у разі доведення вини військовослужбовця в завданні шкоди державі начальник (командир) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, а якщо шкода завдана кількома військовослужбовцями,- суми, що підлягає стягненню окремо з кожного військовослужбовця, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
З аналізу вищезазначених норм права встановлено, що передумовою для притягнення особи до матеріальної відповідальності в разі виявлення знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, є, серед іншого, встановлення вини особи у вчиненні таких дій.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ (далі - Закон №160-ІХ).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №160-ІХ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).
Визначення термінів, які вживаються у Законі №160-ІХ, приведено в частині першій статті 1 вказаного закону, зокрема:
матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;
пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
При цьому термін «військове майно», що застосовується в Законі №160-ІХ, вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" (статті 1), а саме, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Частиною першою, другою статті 3 Закону № 160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Водночас, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
З огляду на викладене, суд зауважує, що лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох вищезазначених умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності.
Згідно з частиною першою, третьою статті 5 Закону № 160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.
Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності.
Відповідно до частини статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями статті 8 Закону № 160-ІХ.
Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
Стаття 9 Закону № 160-ІХ визначає обставини, що виключають матеріальну відповідальність, і такими обставинами є:
1) дія непереборної сили;
2) необхідної оборони;
3) крайньої необхідності;
4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження;
5) виправданого службового ризику;
6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус;
7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.
Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи.
Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку винної протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням чи невиконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.
Підставою для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та деяких інших осіб", які повністю виключають таку відповідальність.
При цьому обов`язковими й незамінними умовами для притягнення особи до вказаної відповідальності є одночасна наявність чотирьох елементів:
наявність шкоди;
протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
вина особи в завданні шкоди
Отож обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.
За даними відомостей службового розслідування убачається, що особовий склад відділу прикордонної служби розвідувально-ударних безпілотних повітряних суден виконував бойові завдання щодо відсічі повномасштабного вторгнення сил російської федерації на територію України, на виконання бойового розпорядження щодо ведення повітряної розвідки та нанесення ураження противнику за допомогою БпЛА поблизу населених пунктів Лебедівка (рф), Новеньке та Басівка. 07.03.2025 вибув екіпаж в районі населеного пункту Басівка. О 15:40 11.03.2025 ворог почав застосовувати FPV - дрони для ударів по СП «МАРС». В результаті ударів позиція була частково зруйнована. Під час здійснення евакуації групою повітряної розвідки було втрачено військове майно ІАС.
Під час проведення службового розслідування позивач надав детальні письмові пояснення про те, що він з 07.03.2025 виконував бойове завдання у складі групи з молодшим сержантом ОСОБА_2 , молодшим сержантом ОСОБА_17 та головним сержантом ОСОБА_18 в населеному пункті на СП «МАРС». Позиція була забезпечена наступними засобами зв`язку, а саме: термінал супутникового зв`язку Starlink; EcoFlow Delta 2 Max; EcoFlow River 2 Max; генератор інвенторний; радіостанції Motorola – 3 одиниці. Для розгортання додаткового пункту дистанційного пілотування «НЕПТУН» до них був направлений старший лейтенант ОСОБА_19 , з завданням рекогносцювання та допомоги по облаштуванню. 11.03.2025 близько 15:40 їх позиція була атакована двома FPV – дронами, в наслідок чого підвал частково був зруйнований, молодшому сержанту Вадиму Снурнікову було ушкоджено ногу та пошкоджено державне майно видане в тимчасове користування.
За поясненнями позивача для збереження життя та здоров`я особового складу, групою було прийняте рішення перебазуватися в укриття до суміжників. За декілька хвилин по позиції «МАРС» було завдано повторно два удари ворожими FPV - дронами. Це стало відомо завдяки дрону суміжного підрозділу, який вони підняли на їх прохання. Останній удар FPV - дроном спричинив детонацію боєприпасів 40х53 до МК-19, що перебували в середині укриття та спричинили ще більші руйнування. Отримавши інструкції від начальника відділу прикордонної служби розвідувально - ударних безпілотних повітряних суден підполковника Дениса Гузика щодо евакуації матеріальних засобів, група повернулась до позиції «МАРС». Вхід був обвалений, більшість майна було під цеглою та уламками, лише декілька дронів уціліли, вони були в ящику. Також знайдені 2 радіостанції та ноутбук після чого помістили врятоване майно в рюкзаки для зручності, оскільки до точки евакуації потрібно було пересуватись маленькими групами та під вогневим контролем противника.
Діставшись до позиції «РОШЕН», яка була визначена як точка евакуації - військовослужбовці разом з майном сіли в ББМ «Рошель» та виїхали з населеного пункту Басівка. Через кілька хвилин руху, транспортний засіб зупинився в полі через технічні проблеми та не міг далі продовжувати рух. Оскільки група знаходилась в зоні ураження, було прийняте рішення покинути ББМ та продовжити рух в пішому порядку. Частина майна була залишена в транспортному засобі, оскільки фізично було важко дістатись до наступної точки евакуації. В подальшому, двома групами, пересуваючись вздовж лісосмуги, задля власної безпеки, дістались до населеного пункту Локня, де зайшли в будинок до суміжників, що дало змогу встановити зв`язок та отримати інформацію щодо подальшої евакуації. Далі спеціальною технікою витягли «Рошель» і під час перевантаження речей не знайшли один рюкзак з дронами (а.с.120 зворот - 121).
Аналогічного змісту надані письмові пояснення головним сержантом ОСОБА_18 (а.с.118) та молодшим сержантом ОСОБА_2 (а.с.119).
З письмових пояснень заступника начальника другої розвідувально-ударної прикордонної застави відділу прикордонної служби розвідувально-ударних безпілотних повітряних суден НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону старшого лейтенанта ОСОБА_20 слідує, що під час особистої бесіди з комендантом третьої прикордонної комендатури швидкого реагування йому було визначено задачу зробити так, щоб екіпаж аеророзвідки зміг забезпечувати аеророзвідку визначену комендантом третьої прикордонної комендатури швидкого реагування, наказ був виконаний. Додаткового наказу стосовно розгортання другої позиції розвідки від коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_21 не отримував, тільки інформацію про можливу зміну позиції, якщо екіпаж не зможе забезпечувати аеророзвідку зони відповідальності.
Також начальником відділу прикордонної служби розвідувально-ударних суден підполковником ОСОБА_22 було поставлено завдання щодо евакуації майна з позиції «МАРС», про матеріальну відповідальність в разі втрати майна попереджено не було, але було сказано, що все майно буде «повішане» на нього, на що старший лейтенант ОСОБА_19 відповів, що повна евакуація майна це прямий ризик для особового складу. На завдання начальника відділу підполковника ОСОБА_16 стосовно евакуації майна з позиції «МАРС» старший лейтенант ОСОБА_19 пояснив, що 10.03.2025 в останню мить евакуацію було відмінено «до особового розпорядження», що призвело до виявлення противником позиції «МАРС» 11.03.2025. Так як екіпаж співпрацював з 1 ОТБР для відбиття атак противника на селі Басівка, тим самим було зупинено дві атаки противника. В подальшому під час евакуації, ББМ «РОШЕЛЬ» застряг в полі в двох кілометрах від села Локня. Було прийнято рішення спішитись та направлятись в пішому порядку до села Локня для подальшої евакуації та збереження особового складу від можливого удару противника по ББМ «РОШЕЛЬ». Також можлива втрата майна при евакуації з ББМ «РОШЕЛЬ» так як вона знаходилась під кутом майже 90 градусів та щось могло випасти при залишені ББМ «РОШЕЛЬ» (а.с.116 зворот - 117).
З пояснень начальника відділу прикордонної служби розвідувально - ударних безпілотних повітряних суден НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону підполковника ОСОБА_16 відомо, що 09.03.2025 визначив завдання заступнику начальника другої розвідувально - ударної прикордонної застави старшому лейтенанту ОСОБА_11 провести рекогносцювання, перемістити позицію « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та додаткового розгорнути стартову позицію БпЛА «НЕПТУН» у населеному пункті Басівка (Укр), до 10:00 11.03.2025. Дане розпорядження було погоджене з комендантом НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 мобільного прикордонного загону. Станом на 11:00, згідно доповіді старшого лейтенанта ОСОБА_20 , розпорядження виконане не було. О 16:00 була отримана інформація від оперативно - чергової служби відділу прикордонної служби розвідувально - ударних безпілотних повітряних суден про удари FPV - дронами по позиції « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та її часткове знищення.
В подальшому, підполковником ОСОБА_22 було визначене завдання старшому лейтенанту ОСОБА_11 щодо переміщення особового складу та усіх матеріальних цінностей до пункту дистанційного пілотування «РОШЕН», для подальшої евакуації. Розпорядження було виконано в неповному обсязі та велика частина майна видана в тимчасове користування була залишена на стартовій позиції «МАРС». Подальші вказівки щодо необхідності повернення та евакуації залишених на позиції засобів, групою були проігноровані. Також після евакуації була здійснена перевірка повернутого майна, та з`ясовано, що під час переміщення група втратила ще частину матеріальних цінностей, а саме: DJI Mavic 3 Pro (s/n 1581F67QC249T0145HCF) - 1 одиниця; DJI Mavic 3 Pro (s/n 1581F67QC24A60145TSW) - 1 одиниця; DJI Mavic 3 Enterprise (s/n 1581FHC242M00DF8YD) - 1 одиниця; DJI Mavic 3 Enterprise (s/n 1581FHC242M00DFJ0R) - 1 одиниця; тактичний рюкзак зелений - 2 одиниці. Місцезнаходження даних засобів та матеріальних цінностей невідоме (а.с.121 зворот -122).
Як убачається з матеріалів справи, у висновку службового розслідування констатовано, що втрата військового майна номенклатури інженерно-авіаційної служби (ІАС) стала можливою внаслідок неналежного виконання обов`язків військовослужбовцями, зокрема позивачем ОСОБА_1 , які під час евакуації з позицій з необережності не вжили належних і достатніх заходів для забезпечення схоронності майна.
Разом з тим, статтею 9 Закону України № 160-IX визначено вичерпний перелік обставин, які повністю виключають матеріальну відповідальність військовослужбовця, серед яких, зокрема, діяння особи у стані крайньої необхідності або виконання наказу чи розпорядження командира (начальника).
За даними відомостей, відображених у самому ж висновку службового розслідування, станом на 11.03.2025 існували обставини безпосереднього ведення бойових дій на позиції, де знаходилось втрачене майно. Втім, указаний акт розслідування взагалі не містить аналізу фактичної обстановки та не з`ясовує, чи мав позивач за таких умов об`єктивну (реальну) можливість забезпечити збереження ввіреного йому майна та здійснити його подальшу евакуацію.
Окрім цього, у висновку службового розслідування відсутнє будь-яке обґрунтування щодо того, які саме конкретні службові чи військові обов`язки були порушені або неналежно виконані ОСОБА_1 , що призвело до втрати майна. Командуванням не наведено жодних доказів на підтвердження того, що позивач мав реальну процесуальну та фізичну можливість виконувати обов`язки із догляду за майном в умовах постійних обстрілів та знищення самої позиції, на якій це майно перебувало.
Колегія суддів наголошує, що за відсутності доказів спричинення втрати майна саме протиправними діями чи бездіяльністю позивача, матеріали службового розслідування не підтверджують наявності обов`язкового елементу складу правопорушення — прямого причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою ОСОБА_1 та завданими збитками. Сама лише констатація факту завдання матеріальної шкоди державі не є безумовною підставою для покладення на військовослужбовця обов`язку з її відшкодування.
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що військовою частиною не було доведено існування повного складу правопорушення, необхідного для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності. Матеріали справи та висновок службового розслідування не містять беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 або наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між його діями та втратою майна номенклатури ІАС, яка відбулася в умовах ведення активних бойових дій та під впливом обставин, що виключають таку відповідальність за законом.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідача (військової частини) не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції, обґрунтованих матеріалами справи та нормами діючого законодавства.
Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що останнім повно та всебічно встановлено обставини справи, а оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі №500/5382/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос