Унікальний номер справи 759/9786/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/6960/2026
Головуючий у суді першої інстанції О.В. Ул`яновська
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

01 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

секретар судового засідання Комар Л. А.

сторони

позивач Комунальне підприємство виконавчого органу 
Київради (Київської міської державної 
адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»

відповідач ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді О.В. Ул`яновської, в примішенні Святошинського районного суду м. Києва,

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року Комунальне підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 22202 грн 83 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 3593 грн 59 коп. 3% річних у розмірі 868 грн 79 коп.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 37963 грн 24 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 5504 грн 67 коп. 3% річних у розмірі 1326 грн 11 коп.; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 45297 грн 27 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 4723 грн 26 коп. 3% річних у розмірі 1113 грн 23 коп., пеню у розмірі 637 грн 43 коп.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 33480 грн 00 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 4226 грн 83 коп., 3% річних у розмірі 985 грн 21 коп., пеню у розмірі 561 грн 58 коп.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 00 грн 00 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 00 грн 00 коп., 3% річних у розмірі 94 00 грн 00 коп.; заборгованість за спожиті послуги до 01.05.2018 з централізованого постачання гарячої води у розмірі 47 грн 87 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 00 грн 00 коп., 3% річних у розмірі 00 грн 00 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1397 грн 46 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 1008 грн 44 коп.; заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 106 грн 55 коп., заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 грн 16 коп. Також позивач просить суд стягнути в з відповідачки судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1  та є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, які постачає КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», проте своє зобов`язання по оплаті послуг  з централізованого опалення та постачання гарячої води вона не виконує неналежним чином. У зв`язку з вищевикладеним заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води складає 165011 грн 65 коп.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 року позовні вимоги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті послуги у розмірі 165011, 65 грн. та судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що квартира, у якій фактично проживає апелянтка, належить її батьку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності. Всі особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг відкриті саме на ОСОБА_3 , який відповідно до укладеного договору є єдиним платником комунальних послуг. 
Зауважує, що ОСОБА_1 не має права розпоряджатися цими рахунками, не укладала жодних договорів з КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та не отримувала доступу до рахунків або документів щодо нарахування платежів.
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт відсутності будь-яких договорів або зобов`язань ОСОБА_1 перед постачальником послуг. Така недооцінка фактичних обставин справи створила ситуацію, коли права відповідачки були порушені, а рішення суду базується на формальному підході, що суперечить принципам цивільного процесу та справедливого розгляду справи.
Суд першої інстанції не перевірив, хто є фактичним платником вартості комунальних послуг, і не врахував, що особові рахунки на ОСОБА_1 не оформлені, що є порушенням принципу законності і справедливості (ст. 263 ЦПК України). Крім того, суд не дослідив фактичні обставини користування житловим приміщенням, зокрема хто реально здійснює оплату за комунальні послуги, та не перевірив документи, які підтверджують відсутність укладених договорів між апелянтом та постачальником послуг. Такий формальний підхід до оцінки доказів, на думку відповідача, призвів до порушення принципу всебічності, повноти та об`єктивності судового розгляду, передбачених ст. 17 ЦПК України, і негативно вплинув на правильність і законність прийнятого рішення.
Зауважує, що позовні вимоги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо стягнення заборгованості за послуги, надані у 2018 році, подані з порушенням позовної давності.
КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалося. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з викладених у ній підстав. 
Представник КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - Антонченко А.О. у судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечила, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 року просила залишити без змін як законне та обґрунтоване. 
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Шпіцер В.Б., представника КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - Антонченко А.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухваленого рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом установлено, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ); з 01 листопада 2021 року, у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).
Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі - постанова КМУ від 21.07.2005 року № 630).
Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ, Постановою КМУ від 11 грудня 2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» (далі - постанова КМУ від 11.12.2019 № 1182) та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» (далі - постанова КМУ від 21.08.2019 року № 830).
Відповідно до вимог вказаних вище нормативно - правових актів, послуги з ЦО/ЦПГВ та послуги з ТЕ/ПГВ, надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання.
На виконання вимог законодавства, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені - договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085) та на офіційному веб-сайті позивача оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води (ТЕ/ПГВ).
Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач) (частини перша, друга статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (частина третя статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води (ЦО/ЦПГВ) в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085) та на офіційному веб-сайті позивача за посиланням: https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ опубліковані договори, а саме: типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води; типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (ТЕ/ПГВ).
Зміст зазначених договорів відповідає змісту типового договору, затверджених: постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 та постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182. Такі договори є договорами приєднання. Можуть бути укладені лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до норм ЦК України встановлено, що, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.
Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої воли свідчить про надання послуг позивача.
Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялась (не відключались).
Отже, свіченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ є, у тому числі, факт отримання послуг споживачами.
Виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Будинок за адресою:  АДРЕСА_2 , в цілому під`єднаний до мереж тепло-та водопостачання. Як наслідок, квартира № 96 , за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло-та водопостачання, а отже, відповідач є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01 листопада 2021 року - споживачемпослуг з ТЕ/ПГВ.
Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачу послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01 листопада 2021 року послуг з ТЕ/ПГВ, надсилає відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживаєнадані послуги та зобов`язана оплатити їх вартість.
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) зазначено таке.
У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва  ОСОБА_1 зареєстрованаза адресою:   АДРЕСА_1 .
Відтак, відповідач є споживачем ЦО/ЦПГВ та ТЕ/ПГВ, які постачає їй позивач за адресою:   АДРЕСА_1 , без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому останняне звільняється від оплати послуг у повному обсязі.
Суд враховує, що апелянт не надала суду доказів того, що послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вказаною адресою надавала інша юридична особа, або що такі послуги не надавалися взагалі як до будинку   АДРЕСА_2 ,так і безпосередньо до квартири кв. 96 , яка знаходиться у цьому ж будинку.
При цьому, слід зауважити, що ОСОБА_1  за спірний період не зверталася до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», як до надавача комунальних послуг, із заявою (повідомленням) про непроживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , про бажання припинити отримання послуг (як повністю так і на певний період) тощо.
Аналогічні висновки були зроблені у постановах Верховного Суду у справах від 29 листопада 2019 року № 645/5401/17 та від 31 жовтня 2019 року № 465/5138/15-ц.
Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
На думку апелянта, позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогою щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, про що заявлено нею у апеляційній скарзі. 
Перевіряючи таке твердження апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Разом з тим, Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 згідно із яким: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено карантин на усій території України з 12.03.2020.
Дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 22.04.2020 № 291, від 04.05.2020 № 343, 20.05.2020 № 392, від 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855, від 22.09.2021 № 981, від 15.12.2021 № 1336, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928, від 23.12.2022 № 1423.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 № 855 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» до 01.10.2021 на території України подовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2» з 01.07.2023 відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. установлено карантин на усій території України з 12.03.2020.
Таким чином, починаючи з 12.03.2020 і до 01.07.2023 тривав карантин, встановлений постановами Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19.
Отже, в силу положень Закону № 540-ІХ та встановлення і продовження карантину продовжені й позовну давність.
Так, якщо позовну давність (3 роки) у частині дебіторської/кредиторської заборгованості повинна була минути в період карантину, то вона продовжується, тобто встановлена статтею 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки - продовжена до закінчення дії карантину.
Така ж правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду від 13 вересня 2022 року у справі № 910/16029/21, Постанові Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 920/724/21, Постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/116/21.
Апеляційний суд зауважує, що у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають позовну давність, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пп. 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).
Водночас правила переривання позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 668/8830/15-ц).
З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.
За наведених обставин, вимоги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про стягнення з відповідачки заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, за період з 01.05. 2018 року заявлені в межах позовної давності.
Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість за надані відповідачці житлово-комунальні послуги за перерід до 01.05.2018 відсутня, таким чином заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 22202 грн 83 коп., інфляційна складова боргу у розмірі 3593 грн 59 коп. 3% річних у розмірі 868 грн 79 коп.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 37963 грн 24 коп., інфляційна складова боргу у розмірі 5504 грн 67 коп., 3% річних у розмірі 1326 грн 11 коп.; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 45297 грн 27 коп., інфляційна складова боргу у розмірі 4723 грн 26 коп., 3% річних у розмірі 1113 грн 23 коп., пеня у розмірі 637 грн 43 коп.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 33480 грн 00 коп., інфляційна складова боргу у розмірі 4226 грн 83 коп., 3% річних у розмірі 985 грн 21 коп., пеня у розмірі 561 грн 58 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1397 грн 46 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 1 008 грн 44 коп.; заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 106 грн 55 коп., заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 грн 16 коп., що у загальному розмірі складає 165 011,65 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , без задоволення. 
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.
Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлених фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.
Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідачки не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає її апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 27 квітня 2026 року. 

Судді Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна