Справа №676/748/26
Номер провадження 2/676/2197/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року 
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді – Пилипенко І.О.,
за участю секретаря судового засідання – Райтаровського В.І.,
представника позивача – адвоката Білої К.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області впорядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Нігинський кар`єр», Фонду державного майна України, третя особа Міністерство аграрної політики та продовольства України про визнання трудових відносин припиненими

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Нігинський кар`єр», Фонду державного майна України, третя особа Міністерство аграрної політики та продовольства України про визнання трудових відносин припиненими. На обгрунтування позову зазначив, що наказом Фонду державного майна України № 823 від 05.06.2025 ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки директора державного підприємства «Нігинський кар`єр». Також між Фондом державного майна України та ОСОБА_1 укладено Контракт з виконувачем обов`язків директора державного підприємства «Нігинський кар`єр» затверджений наказом Фонду державного майна України 05.06.2025 № 823.
25 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до виконувачого обов`язки Голови Фонду державного майна України із заявою про звільнення з посади виконувачого обов`язки директора державного підприємства «Нігинський кар`єр» за власним бажанням з 09.01.2026р. у зв`язку зі зміною місця проживання. До заяви додано заяву-згоду фахівця з питань запобігання та виявлення корупції державного підприємства «Нігинський кар`єр» ОСОБА_2 про згоду покладання на нього виконання обов`язків директора від 25.12.2025 року. Вказана заява зареєстрована у Фонді державного майна України за вх. № 16/60716 від 25 грудня 2025 року. 
16 січня 2026 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Голови Фонду державного майна України із заявою, у якій просив видати наказ про звільнення та ознайомити з ним. Вказана заява зареєстрована у Фонді державного майна України за вх. № 16/2135 від 16 січня 2026 року. Листом № 10-47-1116 від 16 січня 2025 року Фонд державного майна України повідомлено ОСОБА_1 про необхідність проведення інвентаризації, а питання звільнення з посади керівника підприємства може бути розглянуто після визначення кандидатури претендента на вказану посаду.
Через відсутність рішення відповідача про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, не проведення державної реєстрації відомостей про зміну керівника державного підприємства «Нігинський кар`єр», позивач вимушений звертатися до суду за захистом своїх трудових прав. 
Позивач просить суд визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Фондом державного майна України з 09 січня 2026 року у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Нігинський кар`єр» на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України; виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з розділу: «Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо», відомості про ОСОБА_1 як керівника (виконувача обов`язки директора) державного підприємства «Нігинський кар`єр». Також просить стягнути із відповідачів на користь позивача судові витрати пов`язані із судовим розглядом справи.
УхвалоюКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2026 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
18.03.2026 року через канцелярію суду від представника відповідача Фонду державного майна України надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позивач ОСОБА_1 звернувся до голови фонду Державного майна із заявою про звільнення з посади в.о. директора підприємства за власним бажанням з 09.01.2026 року у зв`язку зі зміною місця проживання. За результатами опрацювання заяви позивачу повідомлено, що питання звільнення його з посади керівника підприємства можу бути розглянуто після визначення кандидатури претендента на вказану посаду у встановленому порядку, якій керівник повинен передати майно та всі документи підприємства. Разом з цим, ОСОБА_1 до заяви про звільнення не додав жодних доказів, які б підтверджували факт його переїзду до іншої місцевості, а тому у фонду були відсутні правові підстави для безумовного та негайного розірвання контракту у строк про який просив позивач. З огляду на викладене, позивач є директором державного підприємства і посадовою особою, на яку покладено відповідальність за збереження державного майна, а тому треба дотриматися процедури передачі майна, про що ОСОБА_1 повідомлено листом від 16.01.2026 року. На повторне звернення позивача щодо надання кандидатури для передачі відповідних документів та печатки підприємства згідно акту приймання-передачі Фонд листом від 25.02.2026р. повідомив про те, що вакансію на посаду керівника підприємства опубліковано на електронній системі-портал «Кадровий резерв» Фонду і порушене в зверненні питання може бути розглянуто після визначення в установленому порядку кандидатури претендента на вказану посаду. Крім того, позивачем не надано документального підтвердження поважності причини звільнення. Просить суд відмовити у задоволенні позову. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Біла К.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача ДП «Нігинський кар`єр» будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.
Представник відповідача Фонду державного майна України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи; подав відзив на позовну заяву.
Представник третьої особи Міністерство аграрної політики та продовольства України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив.
Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до наказу Фонду державного майна України № 823 від 05.06.2025р. ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки директора державного підприємства «Нігинський кар`єр» (код згідно з ЄДРПОУ 00373741). 
Між Фондом державного майна України та ОСОБА_1 укладено Контракт з виконувачем обов`язків директора державного підприємства «Нігинський кар`єр» затверджений наказом Фонду державного майна України від 05.06.2025р. № 823.
Згідно із наказом № 1 від 02.07.2025р. ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора Державного підприємства «Нігинський кар`єр» на підставі наказу Фонду державного майна України від 05.06.2025р. № 823. 
25 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до виконуючого обов`язки Голови Фонду державного майна України із заявою про звільнення з посади виконувача обов`язків директора державного підприємства «Нігинський кар`єр» за власним бажанням з 09.01.2026р. у зв`язку зі зміною місця проживання. До заяви додано заяву-згоду фахівця з питань запобігання та виявлення корупції державного підприємства «Нігинський кар`єр» Романовського Володимира Григоровича про згоду покладання на нього виконання обов`язків директора від 25.12.2025р. 
16 січня 2026 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Голови Фонду державного майна України із заявою, у якій просив видати наказ про звільнення та ознайомити з ним. 
Листом № 10-47-1116 від 16 січня 2025 року Фонд державного майна України повідомлено ОСОБА_1 про необхідність проведення інвентаризації, а питання звільнення з посади керівника підприємства може бути розглянуто після визначення кандидатури претендента на вказану посаду.
Відповідно до п. 6.5. Контракту укладеного між Фондом державного майна України та ОСОБА_1 від 05.06.2025 року №823 керівник може за своєю ініціативою розірвати Контракт до закінчення строку його дії у разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню обов`язків за Контрактом, та з інших поважних причин.
Згідно з п. 6.7 Контракту про наміри розірвати контракт керівник повинен повідомити письмово Фонд за два тижні до бажаної дати припинення контракту. 
ОСОБА_1 виконав вимоги контракту та повідомив Фонд державного майна України за два тижні до бажаної дати припинення контракту, однак відповідачем не проведено звільнення 09 січня 2026 року. 
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У пункті першому частини 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Згідно з частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (OleksandrVolkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165)).
З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя».
Листом Фонду державного майна України від 23.01.2026р. №16/3144 позивача повідомлено проте, що у Фонді створена робоча група з розгляду питань, пов`язаних із здійсненням функцій з управління державними підприємствами та господарськими товариствами. Фондом опубліковано вакансію на посаду керівника підприємства на електронній системі-портал «Кадровий резерв» Фонду і питання звільнення з посади може бути розглянуто після визначення в установленому порядку кандидатури претендента на вказану посаду.
У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю є й право бути звільненим.
Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.
За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає.
Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.
Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.
Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. andOthers v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («OleksandrVolkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65)).
Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно підкреслює цінність та важливість дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися правова визначеність та повага до суду. В той же час «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (BelesandOthers v. theCzechRepublic, заява № 47273/99, § 50-51, 69); «Волчі проти Франції» (Walchli v. France, заява № 35787/03, § 29).
При проведенні оцінювання Європейський суд з прав людини часто наголошує на питаннях «правової визначеності» та «належного здійснення правосуддя» як на двох основних елементах для проведення розмежування між надмірним формалізмом та прийнятим застосуванням процесуальних формальностей. Зокрема, Європейський суд з прав людини виходить з того, що є порушенням права на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі правової визначеності та належного здійснення правосуддя та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає вирішенню справи учасників судового процесу по суті компетентним судом (див., наприклад, рішення у справах «Карт проти Туреччини» (Kart v. Turkey [ВП], заява № 8917/05, § 79 (в кінці); «Ефстатіу та та інші проти Греції» (EfstathiouandOthers v. Greece, заява № 36998/02, § 24 (в кінці); «Ешим проти Туреччини» (Esim v. Turkey, заява № 59601/09, § 21).
Суд критично оцінює доводи відповідача Фонду державного майна України щодо недоведеності поважної причини звільнення – зміни місця проживання, виходячи з того, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а місце його роботи ДП «Нігинський кар`єр» знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що є досить віддаленою відстанню від місця реєстрації (проживання). Окрім того, згідно договору про безоплатне користування кімнатою від 31.05.2021 року, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , то цей договір припинив свою чинність 31 грудня 2025 року. 
Крім того, відповідно до п. 6.7 Контракту про наміри розірвати контракт керівник повинен повідомити письмово Фонд за два тижні до бажаної дати припинення контракту. 
Позивач, відповідно до вказаного пункту Контракту, 25.12.2025 року звернувся до Фонду державного майна України із заявою про звільнення у зв`язку із зміною місця проживання з 09.01.2026 року, тобто за два тижні. 
Тривале ігнорування власником, яким є орган державної влади, заяви позивача про звільнення його за власним бажанням з посади виконуючого обов`язки директора підприємства із посиланням на неможливість такого звільнення у визначені працівником строки до призначення на посаду керівника іншої особи в умовах воєнного стану (тобто без проведення конкурсного відбору) є прямим порушенням гарантованого позивачу Конституцією України права на працю та на припинення трудових відносин за власним бажанням. У даному випадку положення закону щодо письмового попередження власника про бажання звільнитися за власним бажанням з боку органу державної влади нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника (директора) чинне законодавство не передбачає, у той час як статтею 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.
Отже, право позивача на звільнення з роботи за власним бажанням, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП, та право щодо вільного вибору праці є порушеним.
Таким чином, Фонд державного майна України не виконав вимогу трудового законодавства, не здійснив будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки директора. Тобто, порушив його право на припинення трудових відносин, тому позовна вимогапро визнання трудових відносин між ОСОБА_1 та Фондом державного майна України припиненими з 09 січня 2026 року на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Крім того, ОСОБА_1 пред`явлено вимогу про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запис про нього як керівника Підприємства.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до Єдиного державного реєстру підлягають внесенню відомості про юридичну особу, зокрема, відомості про керівника юридичної особи.
Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 (провадження №61- 49113св18) зазначав, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, зокрема, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
В указаній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій.
Оскільки зазначена позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання припиненими трудових відносин між ОСОБА_1 та Державним підприємством «Нігинський кар`єр», тому суд вважає, що таку позовну вимогу також слід задовольнити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Нігинський кар`єр», Фонду державного майна України, третя особа Міністерство аграрної політики та продовольства України про визнання трудових відносин припиненими задовольнити.
Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Фондом державного майна України з 09 січня 2026 року у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Нігинський кар`єр» на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України. 
Виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з розділу: «Відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо», відомості про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) як керівника (виконувача обов`язки директора) державного підприємства «Нігинський кар`єр» (код ЄДРПОУ 00373741, 32322, Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, селище Сахкамінь, вул. Українська, будинок 1 А).
Стягнути з Фонду державного майна України та державного підприємства «Нігинський кар`єр» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 665,60 грн. з кожного.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 )
Відповідач -Фонд державного майна України (код ЄДРПОУ: 00032945, адреса: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9.
Відповідач - Державне підприємство «Нігинський кар`єр», код ЄДРПОУ 00373741, адреса: 32322, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, селище Сахкамінь, вул. Українська, будинок 1А.
Третя особа - Міністерство аграрної політики та продовольства України, код ЄДРПОУ 37471967, адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 24.

Суддя І.О. Пилипенко