Справа № 634/1171/25
Номер провадження 2/634/78/26
Категорія 40
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року сел. Сахновщина Харківська область

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі головуючого судді - Зимовського О.С., за участю секретаря судового засідання – Івченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:
20.11.2025 представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» - директор Гедзь О.В., через підсистему "Електронний суд", звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 71893752 від 15.06.2025 в розмірі 20 100,00 грн., що складається із: 12000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу 540,00 грн. сума заборгованості за процентами, 1800,00 грн. сума заборгованості за комісією, 5760,00 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що 15.06.2025 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит № 71893752, за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 12000,00 грн строком на 30 днів (з 15.06.2025 по 14.07.2025), із фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,15 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15 % від суми наданого кредиту (у грошовому виразі 1800 грн). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом відповідача шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Кредитодавець на виконання умов кредитного договору виконав зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 12000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, за посередництвом платіжної установи (ТОВ "ТАСКОМБАНК"), так як перерахунок коштів з банківського рахунку товариства на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливо. На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості відповідача перед товариством за договором становить 20 100,00 грн., що складається із: 12 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 540,00 грн. сума заборгованості за процентами, 1800,00 грн. сума заборгованості за комісією, 5 760,00 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн.
16.10.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром маркет" укладено договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 71893752 від 15.06.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог від 16.10.2025 до договору факторингу ТОВ "Фінпром маркет" набуло право грошової вимоги до відповідача.
Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 03.12.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі.
Задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ «Універсал банк» наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме; - інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 , - виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Універсал банк», ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), за період з 15.06.2025 до 18.06.2025.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у позовній заяві, а також у поданих до суду заявах представник позивача просив провести судове засідання за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення судом.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, про вручення судової повістки та про повернення судової кореспонденції оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової розписки під розписку.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності. 
Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи маються достатні докази для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою технічного засобу.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.
15.06.2025 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит № 71893752, за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 12000,00 грн строком на 30 днів (з 15.06.2025 по 14.07.2025), із фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,15 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15 % від суми наданого кредиту (у грошовому виразі 1800 грн).
Пунктом 2.2 договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Даний договір був укладений в електронній формі, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора.
З відповіді АТ «Універсал банк» вбачається, що в Банку на ім`я ОСОБА_1 випущена банківська платіжна картка, з виписки по рахунку вбачається, що 15.06.2025 відбулося зарахування грошових коштів на картку в сумі 12000 грн.
16.10.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром маркет" укладено договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 71893752 від 15.06.2025. 
Відповідно до Реєстру прав вимог від 16.10.2025 до договору факторингу ТОВ "Фінпром маркет" набуло право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025, в тому числі до відповідача в сумі 20 100,00 грн., що складається із: 12 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу 540,00 грн. сума заборгованості за процентами 1800,00 грн. сума заборгованості за комісією 5 760,00 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт укладення договору про надання коштів у кредит між первісним кредитором та відповідачем у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору: розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, розмір комісії, строк дії договору, тощо.
Позивачем також доведено факт надання грошових коштів відповідачу за кредитним договором у розмірі 12000,00 гривень.
Позивач набув права вимоги за вказаним кредитним договором, що підтверджується копіями договору факторингу, витягом з реєстру боржників, платіжними дорученями про сплату ТОВ «Фінпром маркет» коштів на користь ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання договору факторингу.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості за договором про надання коштів у кредит № 71893752 від 15.06.2025 становить 20 100,00 грн., що складається із: 12 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 540,00 грн. сума заборгованості за процентами, 1800,00 грн. сума заборгованості за комісією, 5 760,00 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Суд уважає, що проценти за користування кредитом в розмірі 540,00 гривень нараховані з 15.06.2025 по 14.07.2025, тобто у межах строку кредитного договору та підлягають стягненню з відповідача.
Щодо стягнення комісії за надання позики, суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Отже, вказана сума комісії в розмірі 1800,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.
Також, судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5760 гривень заборгованості за несплаченими відсотками за понадстрокове користування.
Під час розгляду даної справи суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У справі яка розглядається за умовами укладеного між сторонами договору № 71893752 від 15.06.2025, такий укладено на строк 30 днів, тобто до 14.07.2025. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором до 26.07.2025 (включно), що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду
Суд також звертає увагу, що пункт договору № 71893752 від 15.06.2025 про нарахування відсотків у розмірі 4% у дня у разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) за своєю правовою природою не є відсотками, як плата за користування кредитними коштами. Вказана умова є забезпеченням виконання зобов`язання, тобто неустойкою (штрафом, пенею) (Глава 49 ЦК України). Водночас нарахування заборгованості та пенею та штрафами у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення прямо суперечить вимогам п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд уважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання коштів у кредит № 71893752 від 15.06.2025 у розмірі 12540,00 гривень, з яких: 12 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 540,00 грн. сума заборгованості за процентами.
В задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією та за процентами нарахованими за понадстрокове користування суд відмовляє.
Щодо судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правничої допомоги, позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 25-08/25ФА від 25.08.2025 року, укладений між ТОВ «Фінпром маркет» та адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна», витяг з акту №8-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжна інструкція від 20.10.2025 про оплату згідно акту №8-ФП, ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Фінпром маркет» - адвокатом Ткаченко Ю.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018 видане на ім`я Ткаченко Ю.О.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Як установлено в ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 3000 грн. При визначені розміру судових витрат суд враховує, що зазначена справа є типовою для фінансової установи, а тому покладення наведеної Товариством суми лише на одного відповідача не відповідає вимогам розумності та справедливості. Виключних обставин, що потребували значного часу на підготовку позовної заяви та відповідних додатків до неї, адвокатом не наведено.
Питання щодо судових витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.
Суд установив, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
У зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.
Відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1511 грн. 29 коп. (12540,00 х 2422,40/20100,00 = 1511,29).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку – 334851) суму заборгованості за Договором кредиту №71893752 в розмірі 12540,00 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот сорок гривень).
В інший частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку – 334851) суму сплаченого судового збору в розмірі 1511,29 грн. (одна тисяча п`ятсот одинадцять гривень 29коп.) та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте Сахновщинським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя: