ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2026 року
м. Київ

справа № 291/41/22

провадження № 61-9385св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач - Військова частина НОМЕР_1 ,
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2025 року у складі судді Митюк О. В. та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 червня 2025 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Борисюка Р. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок втрати відповідачем військового майна, у розмірі 100 941,5 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 19 березня 
2025 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду 
від 16 червня 2025 року, провадження у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок втрати військового майна, закрито.

Судові рішення мотивовано тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства, оскільки спір між сторонами виник з приводу відшкодування збитків, завданих відповідачем державі під час проходження військової служби.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2025 року до Верховного Суду, Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та направити справу для продовження розгляду до районного суду.

Аргументи учасників справи 

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про розгляд справи у порядку адміністративного судочинства, оскільки між Військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_1 відсутні будь-які відносини адміністративного чи владного підпорядкування, обов`язок відшкодування шкоди ґрунтується виключно на цивільно-правових принципах, позов не стосується питань прийняття громадян на публічну службу, її проходження чи звільнення з публічної служби. 
Спір стосується виключно майнової відповідальності особи за завдану шкоду, 
що є предметом цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відзив на касаційну скаргу відповідач до суду не подав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано справу із суду першої інстанції.

19 серпня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2026 року справу призначено до розгляду.

2. Мотивувальна частина 

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. 

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба -діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

Частиною другою статті 46 КАС України передбачено, що позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень

З огляду на зміст позовних вимог спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачем військової служби, під час якої у результаті неналежного виконання своїх службових обов`язків він втратив військове майно, чим завдав державі збитків.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеними нормами права передбачено, що військова служба є публічною службою.

Отже, на думку позивача, відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, як матеріально відповідальна особа, завдав шкоди державі в особі військової частини шляхом втрати майна в період здійснення ним повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій військовослужбовця.

Встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. 

Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Подібні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18, від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18, від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц і колегія суддів не знаходить підстав для відступу від вказаної правової позиції.

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно закрив провадження у справі, оскільки з цим позовом необхідно було звертатися у порядку адміністративного судочинства.

Доводи касаційної скарги про те, що між Військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_1 відсутні будь-які відносини адміністративного чи владного підпорядкування, обов`язок відшкодування шкоди ґрунтується виключно на цивільно-правових принципах, позов не стосується питань прийняття громадян на публічну службу, її проходження чи звільнення з публічної служби, спір стосується виключно майнової відповідальності особи за завдану шкоду, що вже є предметом цивільного, а не адміністративного судочинства, є безпідставними та спростовуються наведеними вище нормами процесуального права та правовими висновками Великої Палати Верховного суду, які є обов`язкові для врахування судами відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України. Заявник у касаційній скарзі не наводить обґрунтувань для відступу від вказаних правових висновків, які у практиці Верховного Суду є сталими.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді:	Д. Д. Луспеник  І. Ю. Гулейков  Г. В. Коломієць  Р. А. Лідовець  Ю. В. Черняк