Справа №583/790/25 	
Номер провадження 22-ц/816/171/26 	
Категорія -  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Собини О.І. (суддя-доповідач), суддів: Сидоренко А.П., Сізова Д.В.,
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Цурканом Віктором Івановичем,
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2025 року у складі судді Савєльєвої А.І., постановлену у м. Охтирка Сумської області, повний текст якої складений 13 березня 2025 року,
в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосової Ірини Юріївни, боржник - ОСОБА_2 , заінтересована особа - Охтирський відділ державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року  ОСОБА_1 подала до місцевого суду скаргу на дії старшого державного виконавця Охтирського районного відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосової І.Ю., заявниця просила суд:
визнати неправомірними дії державного виконавця Матосової І.Ю. в межах виконавчого провадження № 63174660 з примусового виконання судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року № 583/2203/20 (2-н/583/222/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року, по складанню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17 лютого 2025 року без зазначення всіх складових, підстав, механізму та показників виниклого боргу зі сплати аліментів за період з 19 червня 2020 року по жовтень 2020 року за заниженого корегування показників за наступні місяці; 
визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 17 лютого 2025 року в межах виконавчого провадження № 63174660 та провести щомісячний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з 19 червня 2020 року із зазначенням всіх складових, підстав, механізму та показників виниклого боргу зі сплати аліментів.
Подану скаргу обґрунтовувала тим, що 02 лютого 2025 року до Охтирського відділу ДВС була подана заява про проведення розрахунку заборгованості аліментів на утримання неповнолітніх дітей за весь період стягнення, де провести обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів щомісяця на примусове виконання судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року № 583/2203/20 ( 2-н/583/222/20) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року за весь період стягнення.
18 лютого 2025 року на електронну адресу представника надійшов розрахунок державного виконавця від 17 лютого 2025 року, станом на січень 2025 року, відповідно до якого сума заборгованості становить 5425,06 грн. З таким розрахунком заборгованості стягувачка не погодилася, вважає, що державним виконавцем вчинено неправомірні дії зі складання розрахунку заборгованості.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2025 рокуу скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосової І.Ю. залишена без задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала через свого представника апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не з`ясував та не дослідив, яким саме чином виконавець розрахував заборгованість за період з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року, що становить 20902,53 грн.
При цьому суд послався на ту обставину, що 26 лютого 2025 року за № 13552 на адресу представника стягувачки – адвоката Цуркана В.І. виконавець направила розрахунок заборгованості по аліментам за період з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року. 
Проте заявник апеляційної скарги зауважує, що наданий додатковий розрахунок не містить подальшого розрахунку заборгованості починаючи з жовтня 2020 року по сучасний час.
Переконаний, що розрахунок має бути послідовний, систематизований, викладений помісячно, із зазначенням усіх складових та підстав для визнання заборгованості.
Наполягає на тому, що стягувачка зверталася із проханням провести обчислення розміру сплати аліментів щомісяця на примусове стягнення аліментів за наказом.
Вимога надати розрахунок за весь період стягнення обумовлює підготовку суцільного єдиного, послідовного та систематизованого розрахунку.
Заявник вважає, що суд самоусунувся від вирішення скарги.
Зауважив, що розрахунки від 17 лютого 2025 року та від 26 лютого 2025 року неможливо послідовно застосовувати, оскільки у розрахунку від 17 лютого 2025 року станом на жовтень 2020 року заборгованість зазначена у розмірі 20902,53 грн, а у розрахунку від 26 лютого 2025 року станом на жовтень 2020 року заборгованість зазначена у розмірі 19006,17 грн. 
Суд не врахував, що дані розбіжності неможливо усунути без правильного послідовного систематизованого помісячного розрахунку. Державний виконавець провів розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з недотриманням статті 183 СК України, не з`ясував природу та джерело походження коштів на рахунку боржника відповідно до частини 2 статті 195 СК України.
Охтирський відділ ДВС письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк не подав.
ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржуване судове рішення вважає законним і обґрунтованим, а подану апеляційну скаргу безпідставною, тому просив суд відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Наголосив на тому, що звертаючись зі скаргою на дії державного виконавця адвокат стягувачки не зазначив, які саме норми чинного законодавства порушила державний виконавець, а у поданій апеляційній скарзі відсутні посилання адвоката на порушення норм діючого законодавства, допущені судом при ухваленні оскаржуваного рішення.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили . 
ОСОБА_5 через «Електронний суд» 22 квітня 2026 року надіслала до суду клопотання про залишення заяви без розгляду, але без зазначення про те яку-саме заяву вона просить залишити без розгляду, а тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для вирішення цього клопотання. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що виконавче провадження за судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року № 583/2203/20 (2-н/583/222/20) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей було відкрито старшим державним виконавцем Зарічного відділу ДВС у м. Суми 02 жовтня 2020 року, виконавчий документ направлено на виконання за місцем роботи боржника -Охтирський міськрайонний відділ ДВС.
14 листопада 2023 року виконавчий документ було передано на виконання приватному підприємцю ОСОБА_6 , де боржник отримував дохід.
23 серпня 2024 року старшим державним виконавцем Дудченко Д.А. Зарічного відділу ДВС у м. Суми виконавчий документ було направлено на виконання до ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
18 жовтня 2024 року старшим державним виконавцем Зарічного відділу ДВС у м. Суми Дудченко Д.А. винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області станом на 17 жовтня 2024 року нарахований розмір заборгованості зі сплати аліментів становив 7434,17 грн, копія постанови надіслана сторонам виконавчого провадження.
24 жовтня 2024 року старшим державним виконавцем Матосовою І.Ю. винесено постанову про прийняття даного виконавчого провадження, де згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно суб`єкта за ОСОБА_2 на праві власності зареєстрована 1/2 частки квартири, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 31-33). 
02 лютого 2025 року представник стягувача ОСОБА_7 звернувся із заявою до Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області, про проведення розрахунку заборгованості аліментів за судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.06.2020 № 583/2203/20 (2-н/583/222/20) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року - за весь період стягнення.
17 лютого 2025 року старший державний виконавець Матосова І.Ю. надала представнику стягувачки - адвокату Цуркану В.І. розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно наказу № 583/2203/20 від 22 червня 2020 року (виконавче провадження у АСВП № 63174660), яка станом на 31 січня 2025 року складала 5425,06 грн (а.с. 79-80).
26 лютого 2025 року старший державний виконавець Матосова І.Ю. надала представнику стягувачки розрахунок заборгованості по аліментам за період з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року, де сукупний розмір заборгованості станом на 01 жовтня 2020 року становив 20902,53 грн (а.с. 78 зворот).
Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок від 17 лютого 2025 року, зокрема і за період з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року, складений державним виконавцем з дотриманням вимог частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, відтак неправомірності в діях державного виконавця не встановив.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до Конституції України та ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно з частинами 1, 3, 4, 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 13 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.
Відповідно до пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та витрати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 Сімейного кодексу України.
Форму розрахунку заборгованості зі сплати аліментів визначено в пункті 4 розділу XVI додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Суд першої інстанції правильно встановив, що дії державного виконавця Матосової І.Ю. щодо видачі 17 лютого 2025 року стороні стягувачки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом відповідають зазначеним положенням Сімейного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.
У відповідь на письмове звернення представника стягувача державний виконавець надала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за весь період стягнення аліментів із зазначенням необхідних складових, що відповідає зазначеним вище положенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, та достатніх для перевірки його правильності.
Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, представник стягувачки наполягає на тому, що розрахунок неможливо перевірити, оскільки державний виконавець не провела розрахунок за період з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року. Посилається на те, що за вказаний період у розрахунку міститься лише сукупний розмір заборгованості в сумі 20902,53 грн.
Проте такі твердження заявника спростовуються матеріалами справи та розрахунками, наявними у матеріалах виконавчого провадження, доступними для сторін.
Так, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12 грудня 2024 року, здійснений виконавцем починаючи з 10 червня 2020 року, містить повні відомості про щомісячний розмір доходу боржника ОСОБА_2 , розмір аліментів, визначений у виконавчому документі, суми аліментів, які підлягають стягненню, заборгованість на 30 число поточного місяця, сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження, сукупний розмір заборгованості, зокрема і за період з 19 червня 2020 року по жовтень 2020 року. 
Тобто розрахунок заборгованості здійснений виконавцем за весь період стягнення аліментів за судовим наказом від 22 червня 2020 року.
Крім того, з метою доведення до сторони стягувача повної інформації про здійснені нарахування протягом усього строку стягнення, виконавець надала представнику стягувачки окремий розрахунок від 26 лютого 2025 року, який конкретизує складові розміру заборгованості, що утворилася за період до звернення судового наказу до примусового виконання – з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року (а.с. 78 зворот).
До дати звернення виконавчого документа до примусового виконання ОСОБА_2 аліменти взагалі не сплачував, відтак за період з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року включно відбулося накопичення заборгованості, загальний розмір якої і зазначила виконавець у оскаржуваному розрахунку - 20902,53 грн, що складається із сукупного розміру заборгованості станом на 30 вересня 2020 року в сумі 20772,99 грн, до якої додана заборгованість, нарахована на один день - 01 жовтня 2020 року в сумі 129,54 грн).
Судовий наказ від 22 червня 2020 року про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 надійшов на примусове виконання до виконавчої служби 02 жовтня 2020 року, протягом жовтня 2020 року боржник сплатив на виконання судового рішення 5782,60 грн, з яких 3886,24 грн зараховані на сплату аліментів за жовтень 2020 року, а залишок суми у розмірі 1896,36 грн був зарахований виконавцем на погашення заборгованості, що утворилася за період до звернення виконавчого документа до примусового виконання (20902,53 грн - 1896,36 грн), відтак сукупний розмір заборгованості зазначений виконавцем у розрахунку від 17 лютого 2025 року станом на кінець жовтня становив 19006,17 грн. 
З встановлених обставин, доводи апеляційної скарги про неправомірність дій державного виконавця з проведення розрахунку заборгованості за судовим наказом про стягнення аліментів, а також незаконності самого розрахунку від 17 лютого 2025 року, зокрема через відсутність усіх складових боргу, неможливість його перевірити не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Цурканом Віктором Івановичем, залишити без задоволення
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -  	О.І. Собина	

Судді: А.П. Сидоренко 

Д.В. Сізов