РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/9493/25
Номер провадження 2-о/495/178/2026
03 червня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Шевчук Ю.В.,
присяжних Василенко Ж.І., Фаянцева О.А., 
при секретарі судового засідання Тюпа Є.С., 
за участю: 
представника заявника Ільїчова С.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи – військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про оголошення особи померлою, 
ВСТАНОВИВ:
10 грудня 2025 року заявник ОСОБА_1 , зацікавлені особи – військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, звернулась до суду з заявою про оголошення її чоловіка – ОСОБА_2 , померлим від дати від його вірогідної смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 під час наступальний дій по звільненню окупованої території України від російських загарбників. 
Стислий виклад позиції заявника
Заявник обґрунтовує свої вимоги наступним. Заявник – ОСОБА_1 перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 з 0.09.2014 року. У серпні 2023 року заявник отримала сповіщення про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_2 , зник безвісти під час наступальних дій по звільненню окупованої території України вд російських загарбників. Саме з 20.08.2023 року заявник не має жодної звістки від свого чоловіка, його місцезнаходження не відомо. Всі розшуково-пошукові заходи, здійснені заявником, результату не дали, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даною заявою. 
Процесуальні дії у суді
11.12.2025 судом зроблений запит до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області щодо надання відомостей про місце реєстрації заявника - ОСОБА_1 .
15.12.2025 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
26.01.2065 року судом зроблений повторний запит до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області щодо надання відомостей про місце реєстрації заявника - ОСОБА_1 .
13.03.2026 року судом зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання відомостей про місце реєстрації заявника – ОСОБА_1 , згідно відповіді - за вказаними параметрами особу не знайдено. 
24.03.2026 року від адвоката в інтересах заявника до суду надано клопотання про долучення доказів у даній справі, та наданий Витяг з реєстру територіальної громади від 20.03.2026 року, згідно якого ОСОБА_1 є зареєстрованою з 16.03.2020 за адресою: АДРЕСА_1 . 
16.04.2026 суддею Шевчук Ю.В. на ім`я керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області була скерована службова записка щодо здійснення заміни первісно визначеного у даній справі присяжного ОСОБА_3 через неможливість виконання останнім обов`язків присяжного зв`язку із призовом його на військову службу за мобілізацією.
Згідно протоколу попереднього відбору присяжних від 16.04.2026, присяжний Корженко В.В. був замінений на присяжну Василенко Ж.І. 
Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, адвокат Ільїчов С.Д., який діє в інтересах заявника, у судовому засіданні пояснив, що через тяжкий емоційно-психологічний стан заявниця не може бути присутньою у судовому засіданні, вимоги заяви підтримав у повному обсязі з мотивів, викладених у заяві, просив суд її задовольнити. 
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Частиною першою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі №755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Отже, визначені статтею 46 ЦК України строки спрямовані виключно на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії.
Крім того, законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Отже, шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
Станом на час розгляду даної справи Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Перелік).
Так, відповідно до вказаного Переліку с. Курдюмівка Торецької міської територіальної Донецької області (місце зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 2 під час бойового зіткнення із збройним формуванням Російської Федерації) була територією активних бойових дій з 24.02.2022 по 01.12.2022, а з 02.12.2022 відноситься до тимчасово окупованої території України.
Отже, шестимісячний строк, передбачений частиною другою ст. 46 ЦК України, у даній справі може відраховуватись від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі ОСОБА_2 (населений пункт с. Курдюмівка Торецької міської територіальної Донецької області), тобто в даному випадку з 01.12.2022. Окрім того, суд зауважує, що з моменту закінчення активних бойових дій на території, де зник без вісти солдат ОСОБА_2 пройшло більше ніж два роки ( а саме - 3,5 роки). 
Проте, суд враховує, що відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Таким чином, при вирішенні такої категорії справ у розпорядженні суду мають бути належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або наявність суперечностей у доказах, поданих заявником та/або заінтересованими особами на підтвердження відповідних обставин, унеможливлює оголошення особи померлою. Відтак предметом доказування у справі є безпосередньо обставини, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про загибель особи, яку заявник просить оголосити померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22,від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24, від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24).
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату (територіального центру комплектування та соціальної підтримки) або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (див. постанову Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23)).
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що застосування судом, зокрема, шестимісячного строку, який обчислюється з моменту зникнення фізичної особи безвісти, можливе виключно за умови наявності істотних підстав для припущення її загибелі внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, тобто за умови доведеності предмета доказування у справі про оголошення особи померлою.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24 (провадження № 61-6220св25)).
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Звертаючись до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, заявник ОСОБА_1 посилалась на наступне.
10 вересня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.09.2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 408. 
07.04.2023 року ОСОБА_2 під час мобілізації був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку проходив в особовому складі військової частини НОМЕР_1 .
24 серпня 2023 року заявниця отримала від начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_4 сповіщення №3929 про те, що її чоловік - солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучі вірним військовій присязі, мужньо виконуючи військовий обов`язок, під час наступальних дій по звільненню окупованої території України від російських загарбників, зник безвісті 20.08.2023 року біля с. Курдюмівка, Бахмутського району, Донецької області. 
Згідно Витягу з Акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2023 року, та Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 2620 від 11.09.2023 року «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 05:47 по 13:30, з напрямку населеного пункту Курдюмівка противник здійснив штурмові дії під прикриттям ствольної артилерії вогневої позиції підрозділу, внаслідок чого, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, зник безвісти солдат ОСОБА_2 . Тимчасово виконуючий обов`язки командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 рапортом від 21.08.2023 року за № 31833 підтверджує та засвідчує факт даної події, що мала місце 20.08.2023 року з 05:47 до 13:30 та факт зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 . Обставини бойових дій та зникнення безвісти вищевказаного військовослужбовця 20.08.2023 року в період з 05:47 до 13:30, підтверджено відомостями з Витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 заведеного за № 3/38Т від 28.07.2023 року. Лейтенант ОСОБА_6 , командир 6 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 з 05:47 по 13:30, з напрямку населеного пункту Курдюмівка противник здійснив штурмові дії під прикриттям ствольної артилерії вогневої позиції підрозділу, внаслідок чого під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, зник безвісти солдат ОСОБА_2 . Пошукові заходи протягом двох діб по виявленню місця знаходження вказаного військовослужбовця позитивного результату не дали. Про даний факт лейтенант ОСОБА_7 зробив доповідь майору ОСОБА_8 . Службовим розслідуванням встановлено, що достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про загибель солдата ОСОБА_2 , службовим розслідуванням не здобуто. Відомостей про місцезнаходження солдата ОСОБА_2 та будь-яких медичних документів, що підтверджують отримання ним тілесних ушкоджень і ступеня їх тяжкості, службовим розслідуванням також не здобуто. З огляду на викладене, за результатами службового розслідування, слід вважати солдата ОСОБА_2 таким, що зник без вісти під час виконання бойового завдання внаслідок штурмових дій противника поблизу населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області 20 серпня 2023 року. 
Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих без вісти за особливих обставин від 14.11.2025 року, ОСОБА_2 зник на території бойових дій. 
Згідно відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на ім`я адвоката Ільїчова С. від 13.11.2025 року, будь-яка інформація про військовослужбовця ОСОБА_2 до Секретаріату Уповноваженого не надходила. 
26.08.2023 року за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 відділом поліції №1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області відкрито кримінальне провадження №12023111140000791 за фактом безвісного зникнення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 . 
Згідно відповіді Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 13.11.2025 року на ім`я адвоката Ільїчова С., відомості про ОСОБА_2 внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування його в полоні відсутні. 
Таким чином, інформації щодо місця перебування ОСОБА_2 як за місцем його проживання, так й несення військової служби немає, також відсутні відомості про його перебування у полоні. 
На теперішній час тіло ОСОБА_2 не знайдено, і, відповідно, його дружина позбавлена можливості отримати медичний документ для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та отримати свідоцтво про смерть.
Як вказує заявниця, оголошення померлим ОСОБА_2 необхідно їй для державної реєстрації смерті її чоловіка, а також отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб. 
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи законних інтересів. 
Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Як вбачається з матеріалів справи заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення її чоловіка ОСОБА_2 загиблим в районі виконання бойових (спеціальних) завдань, під час виконання бойового завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України. Визначаючи мету звернення до суду, заявниця вказала, що рішення суду їй необхідне для отримання виплат, передбачених законодавством, а також реєстрації смерті чоловіка у встановленому законом порядку.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Так, за результатами службового розслідування, про які згадано вище, беззаперечно встановлено, що 20.08.2023 року, з 05:47 по 13:30, з напрямку населеного пункту Курдюмівка противник здійснив штурмові дії під прикриттям ствольної артилерії вогневої позиції підрозділу, внаслідок чого, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, зник без вісти солдат ОСОБА_2 . Крім того, вищевикладене узгоджується з обставинами, викладеними у рапорті від 21.08.2023 року за № 31833 тимчасово виконуючого обов`язки командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 ; та поясненнями лейтенанта ОСОБА_6 , командира 6 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 з 05:47 по 13:30, з напрямку населеного пункту Курдюмівка противник здійснив штурмові дії під прикриттям ствольної артилерії вогневої позиції підрозділу, внаслідок чого під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, зник безвісти солдат ОСОБА_2 . Також, дані обставини бойових дій та зникнення безвісти вищевказаного військовослужбовця 20.08.2023 року в період з 05:47 до 13:30, підтверджено відомостями з Витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 заведеного за № 3/38Т від 28.07.2023 року. Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих без вісти за особливих обставин від 14.11.2025 року, ОСОБА_2 зник на території бойових дій. Згідно відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на ім`я адвоката Ільїчова С. від 13.11.2025 року, будь-яка інформація про військовослужбовця ОСОБА_2 до Секретаріату Уповноваженого не надходила. 26.08.2023 року за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 відділом поліції №1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області відкрито кримінальне провадження №12023111140000791 за фактом безвісного зникнення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Згідно відповіді Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 13.11.2025 року на ім`я адвоката Ільїчова С., відомості про ОСОБА_2 внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування його в полоні відсутні. 
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою 10.12.2025 року, а тому на момент звернення до суду з такою заявою сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, а також дворічний строк, зазначений у реченні першому частини другої статті 46 ЦК України, відтак з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22, оцінивши встановлені в цій справі обставини, враховуючи мету звернення заявника, суд доходить висновку, що подана ОСОБА_1 заява про оголошення особи померлою підлягає задоволенню та ОСОБА_2 необхідно оголосити померлим з дня його вірогідної смерті , а саме - з ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Оскільки відповідно до офіційного сповіщення № 3929 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_4 від 24.08.2023 року, яке адресоване заявнику – ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 зник безвісті поблизу населеного пункту Курдюмівка, Бахмутського арйону, Донецької області, а тому місцем смерті ОСОБА_2 належить вважати саме такий населений пункт.
Крім того, суд зауважує, що законом встановлений правовий запобіжник порушення будь-яких прав особи, оголошеної судом померлою, оскільки відповідно до статті 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Також частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, що, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. 
Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що в даній конкретній справі є достатні істотні підстави вважати, що ОСОБА_2 є дійсно померлим (загиблим), тобто, що вимоги заяви заявника ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 2-7, 10-13, 76-81, 89, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи – військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про оголошення особи померлою – задовольнити. 
Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 померлим від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , в районі населеного пункту Курдюмівка, Бахмутського району, Донецької області під час наступальних дій по звільненню окупованої території України від російських загарбників. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складено 12.06.2026 о 15 годині 30 хвилин. 

Суддя         Юлія ШЕВЧУК

Присяжні        Жанна ВАСИЛЕНКО

Олег ФАЯНЦЕВ