ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/16150/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 07.08.2025 №262840019264;
зобов`язання повторно розглянути заяву від 31.07.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши всі періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 від 07.09.1981.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі – Закон №1058-IV).
ГУ ПФУ у Волинській області рішенням від 07.08.2025 №262840019264 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що порушено інструкцію ведення трудових книжок працівників, а саме: на титульній сторінці трудової книжки зазначено по батькові « ОСОБА_2 », а відповідно паспорту « ОСОБА_3 ».
Представник позивача – адвокат Кардаш В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав скаргу до Пенсійного фонду України від 27.08.2025 щодо перегляду даного рішення, однак відповідно до відповіді від 12.12.2025 відповідач відмовив у задоволені даної скарги.
Позивач не погоджується із спірним рішення відповідача та зазначає, що не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, більш того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність у нього трудового стажу.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.21).
Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.
Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.07.2025 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (а.с.12).
За принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення від 07.08.2025 №262840019264 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відстуністю необхідного страхового стажу (а.с.11). Вказане рішення мотивоване тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано (порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників):
- трудова книжка № НОМЕР_1 від 07.09.1981, оскільки по батькові « ОСОБА_2 » не відповідають паспортним даним « ОСОБА_4 »;
- період роботи з 15.01.1985 по 13.07.1989, оскільки наявне необумовлене виправлення реєстраційного номера наказу на прийняття;
- період роботи з 30.08.1989 по 15.09.1989, оскільки запис про звільнення не завірено печаткою;
- період роботи з 23.12.1991 по 22.02.1992 та з 01.03.1993 по 25.05.1993, оскільки печатка, якою завірено записи про звільнення, нечитабельна;
- період роботи з 25.02.1992 по 23.06.1992, оскільки дата наказу (21.08.1992) не відповідає даті про звільнення;
- період роботи з 23.09.1993 по 14.04.1994, оскільки наявне необумовлене виправлення дати наказу про звільнення;
- період навчання згідно атестата №268 від 28.08.1981, оскільки ім`я, вказане в документі, не відповідає паспортним даним заявника.
Представником позивача – адвокатом Кардашем В.А. подана до Пенсійного фонду України скарга, в якій просив зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 31.07.2025, надавши оцінку усім записам в трудовій книжці, які не враховані при розгляді заяви на призначення пенсії (а.с.14).
Листом від 12.12.2025 №53882-46356/Т-03/8-2800/25 Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України повідомив про те, що при визначенні права на призначення пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці від 07.09.1981, оскільки по батькові на титульному аркуші трудової книжки « ОСОБА_2 » (рос. мовою) не відповідає паспортними даним « ОСОБА_3 » (рос. мовою). Враховуючи зазначене, за наданими документами та даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб, страховий стаж ОСОБА_1 становить 3 роки 8 місяців 9 днів, що не дає йому права на призначення пенсії за віком (а.с.5-6).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Згідно із преамбулою Закону №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком. 
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Отже, право на призначення пенсії за віком протягом 2025 року мають особи, які досягнули віку 60 років та за умови наявності у таких осіб страхового стажу не менше 32 років.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.
Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Таким чином, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж особи є трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.
Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із тим, що позивачу не зараховано до страхового стажу всі періоди роботи відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 07.09.1981, оскільки зазначене у книжці по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 »;
періоди роботи: з 15.01.1985 по 13.07.1989, оскільки наявне необумовлене виправлення реєстраційного номера наказу на прийняття; з 30.08.1989 по 15.09.1989, оскільки запис про звільнення не завірено печаткою; з 23.12.1991 по 22.02.1992 та з 01.03.1993 по 25.05.1993, оскільки печатка, якою завірено записи про звільнення, нечитабельна; з 25.02.1992 по 23.06.1992, оскільки дата наказу (21.08.1992) не відповідає даті про звільнення; з 23.09.1993 по 14.04.1994, оскільки наявне необумовлене виправлення дати наказу про звільнення;
період навчання згідно з атестатом №268 від 28.08.1981, оскільки ім`я, вказане в документі, не відповідає паспортним даним заявника.
З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.09.1981 (а.с.15-17) слідує, що на титульній сторінці запис по батькові позивача « ОСОБА_2 » (російською мовою), хоча згідно з паспортом серії НОМЕР_2 по батькові позивача « ОСОБА_4 » (а.с.9).
Отже, має місце невідповідність по батькові позивача у поданих документах.
Разом з тим, суд зауважує, що згідно з атестатом №268 від 28.08.1981 (а.с.4), який виданий ОСОБА_1 , останній в період з 01.09.1979 по 01.09.1981 навчався в професійному училищі при Київському взуттєвому виробничому об`єднанні «Спорт».
Запис про навчання внесений до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.09.1981.
При цьому невідповідність імені позивача в атестаті, де зазначено про видачу його «Дмитрію», за позицією суду, зумовлена невірним перекладом імені «Дмитрий» з російської мови на українську.
Отже, подані разом із заявою про призначення пенсії документи в своїй сукупності вказують на те, що вони видані саме позивачу, а тому повинні враховуватись відповідачем при вирішенні питання про наявність права на пенсію.
Щодо наявних у трудовій книжці виправлень, розбіжностей у даті звільнення та даті наказу, нечитабельності чи відсутності печатки, то суд враховує, що на час внесення таких записів до трудової книжки позивача діяли норми постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців».
Відповідно до пункту 1 вказаної постанови трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 Постанови №656 визначено що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому пунктом 18 визначено, що відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Отже, з аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, більш того, недоліки її заповнення не можуть бути підставою для висновку про відсутність трудового стажу у ОСОБА_5 , а підставою для зарахування до страхового стажу є відповідний стаж роботи, а не дотримання роботодавцем усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Також суд враховує, що при обрахунку страхового стажу позивача, який відповідачем визначений у спірному рішенні 3 роки 08 місяців 09 днів, враховано період військової служби останнього та його стаж роботи, наявний у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 07.09.1981 та підтверджений даними персоніфікованого обліку, що в свою чергу додатково вказує на те, що усі записи про роботу позивача згідно із зазначеною трудовою книжкою підлягають врахуванню при визначенні права на пенсію.
Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих загальний стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач – ГУ ПФУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 07.09.1981 при призначенні пенсії за віком вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення. 
За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що з врахуванням вимог статті 245 КАС України належать до задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 07.08.2025 №262840019264; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу всі періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 07.09.1981.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 968,96 грн (а.с.3).
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 07.08.2025 №262840019264.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.07.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу всі періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 07.09.1981.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська обл., м.Луцьк, Київський м-н, 6, код ЄДРПОУ 13358826).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій