707/2149/26 
2-а/707/25/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
22 червня 2026 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області
в складі головуючого судді Тептюка Є.П., 
при секретарі Зарубі Н.М. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом адвоката Сененко К.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського районного суду Черкаської області 21 травня 2026 року надійшов адміністративний позов адвоката адвоката Сененко К.В.., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому позивач просив суд:
- визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2025 № R60746, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн; 
- просили поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на оскарження постанови.
В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що в квітні 2026 року у ОСОБА_1 стали заблоковані рахунки банківських карток, в подальшому останній дізнався, що в провадженні місцевого ВДВС перебуває виконавче провадження № 80648315. 08.05.2026 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 за правовою допомогою та 12.05.2026 року захисник ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження, звідки дізналась про причини відкриття цього виконавчого провадження.
05.09.2026 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (без особистої участі позивача) виніс щодо ОСОБА_1 постанову № R60746 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та вказаною посадовою особою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. 
З наведеного в позовній заяві змісту оскаржуваної постанови вбачається відсутність достатніх та обов?язкових відомостей про особу (в т.ч. відомості про той документ, на підставі якого уповноваженим органом встановлено особу «правопорушника», а також його відношення до військової служби), відомостей про обставини та всі ті докази, що підтверджують факт вчинення і виявлення «правопорушення» та посилання на коло тих осіб, які виявили або підтвердили вчинення вказаного «правопорушення».
05.09.2025 р. начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 виносячи вказану постанову № R60746 послався на нібито неприбуття позивача за викликом до ТЦК та СП, зазначивши дослівно, «...За результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу»), встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.». Таким чином вбачається що фабула правопорушення не містить дати, часу та місця визначеного позивачу «обов`язку» прибути за повісткою ТЦК та СП, що з огляду на приписи чинного законодавства вказує на відсутність як події, так і складу інкримінованого позивачу правопорушення.
Тому, вказана вище постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що винесена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з огляду на таке.
Крім того, зі змісту постанови вбачається, що її винесено фактично без реального розгляду справи та без забезпечення права особи на захист. Формальна вказівка на подану через електронний кабінет заяву не свідчить про добровільне та усвідомлене визнання вини у розумінні стандартів статті 268 КУпАП.
Так, ст. 268 КУПАП гарантовано право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, знати, у чому її обвинувачують, надавати пояснення, користуватись правовою допомогою, заявляти клопотання та заперечення. Водночас матеріали справи не містять підтвердження належного роз?яснення позивачі зазначених прав.
Слід зазначити, невизначеність обставин направлення позивачу повістки про виклик до відповідного територіального органу ТЦК та СП є суттєвим процедурним моментом, оскільки у 2025 році Смілянський міськрайонний суд Черкаської області та Шостий апеляційний адміністративний суд розглядали справу № 703/1066/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови в справі про адмін. правопорушення, де вимогами позивача було визнати протиправною та скасувати постанову № 309 від 13.02.2025 р. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 викликався повісткою на 09.11.2024 року для уточнення облікових даних. Зазначений виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є первинним чи єдиним.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 08.11.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 уточнив свої персональні дані та у той же день отримав повістку № 125 на 05.12.2024 о 09:00 також, для уточнення своїх персональних даних. При цьому, жодних доказів, що 08.11.2024 позивачу повідомлялось, що йому слід також з`явитись і 09.11.2024, а не 05.12.2024 (як це вказано у повістці № 125) матеріали справи не місять. Крім того, повісткою від 22.01.2025 ОСОБА_1 знову викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 13.02.2025 року о 09:00 год - для уточнення своїх персональних даних.
Надані суду докази свідчать, що принаймні з жовтня 2024 року по березень 2025 року позивач відвідує ІНФОРМАЦІЯ_5 , за викликами (повістками) останнього для уточнення свої персональних даних. При цьому, які дані особі було слід уточнювати щомісяця, які відповідач не змозі отримати самостійно, матеріали справи не містять.
Наведені обставини, підтверджують відсутність складу адміністративного право- порушення в діях позивача...». В контексті даного спору, стороною відповідача у спірній постанові органу ТЦК та СП від 05.09.2025 р., навіть не вказано дату, час та місце куди та коли не прибув позивач (у зв?язку з чим відносно нього розглядаються матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП).
Стислий виклад відзиву відповідача. 
За вказаними позовними вимогами ІНФОРМАЦІЯ_6 надає відзив у відповідності до ст.162 КАС України та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Щодо поновлення процесуального строку на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R60746 від 05 вересня 2025 року. Доводи викладені в позовній заяві спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, 05.09.2025 ОСОБА_1 через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста подано заяву № S74344A8D-0A77 F011AB23-00505684C39D, у якій останній прямо зазначив, що не оспорює факт вчинення адміністративного правопорушення, визнає допущене порушення та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Враховуючи вищезазначене доводи позивача про те що він дізнався про оскаржувану постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.09.2025 р. № R60746 не отримувала, а дізналися про те наявність вказаної спірної постанови та про її текст лише 12 травня 2026 року, при ознайомленні адвоката Сененко К.В. (згідно поданої заяви) з матеріалами АСВП № 80648315 не мають свого підґрунтя адже вказана постанова була направлена в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста ОСОБА_1 відразу після винесення 05.09.2025 року.
За таких обставин позивачем не доведено існування об`єктивних, непереборних та незалежних від його волевиявлення обставин, які б унеможливлювали своєчасне звернення до суду. Наведені у позовній заяві пояснення фактично зводяться до посилання на власну необачність та пасивну поведінку щодо реалізації процесуальних прав, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Таким чином, позивачем пропущено встановлений частиною другою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України спеціальний строк звернення до суду з даним позовом. При цьому позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів існування об`єктивних і непереборних обставин, які б унеможливлювали своєчасне звернення до суду та могли бути визнані поважними причинами пропуску такого строку. Зазначені обставини підлягають врахуванню.
Крім того, доводи позивача, викладені у позовній заяві, є безпідставними, спростовуються наявними у справі доказами та не підтверджені належними і допустимими доказами в розумінні процесуального закону. Оскаржувана постанова прийнята уповноваженою посадовою особою в межах наданих законом повноважень, з дотриманням встановленої процедури та у спосіб, визначений чинним законодавством України, у зв`язку з чим правові підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. В даному випадку, враховуючи незначну складність справи, характер виконаної адвокатом роботи, критерій реальності та розумності розміру адвокатських витрат, відсутність чітко визначеного (деталізованого) розрахунку витраченого часу, та вартості послуг адвоката, керуючись положеннями КАС України у задоволенні позовних вимог Позивача про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги із ІНФОРМАЦІЯ_3 у відмовити в повному обсязі.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Заява за змістом ст. 279-9 КУпАП є лише процесуальною підставою для розгляду справи за відсутності особи та застосування мінімального розміру штрафу, але не замінює собою обов`язку посадової особи перевірити фактичні дані та виконати вимоги Закону . Отже, винесення постанови у порядку ст. 279-9 КУпАП має відбуватися із імперативним дотриманням вимог статей 247, 280, 283 КУпАП.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є військовозобов`язаним. В застосунку «Резерв+» має статус «Солдат. Діловодства, Діловод».
05.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № R60746 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. 
02.04.2026 року постановою державного виконавця ЧВ ДВС у Черкаському районні Сагайдаком С.В. відкрито виконавче провадження № 80648315 відносно ОСОБА_1 про стягнення з останнього на користь держави штрафу і розмірі 34 000,00 грн.
12.05.2026 року адвокат Сененко К.В. звернулась із заявою до старшого державного виконавця Черкаського відділу ДВС у Черкаському районні Сагайдака С.В. про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 80648315.
Так, спірні правовідносини між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про оборону України», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Правилами військового обліку, затвердженими Постановою КМ України від 30 грудня 2022 року №1487.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Разом з тим, згідно із ч.7 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІІ, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210,210-1цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначенні обов`язки громадян, щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації в тому числі: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Пунктом 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації , на особливий період (зі змінами), зазначено чіткий перелік поважності причин неприбуття у строк визначений в повістці.
При цьому суд зазначає, що ст.210, 210-1 КУпАП доповнена частиною 3 та викладена у новій редакції на підставі ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3696-ІХ від 09.05.2024, який набрав чинності 19.05.2024.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Дослідивши матеріали справи, суд звертає увагу, що вищевказана оспорювана постанова не містить дати, часу та місця визначеного позивачу обов`язку прибути за повісткою ТЦК та СП та відсутнє обґрунтування в чому саме полягало правопорушення.
Виходячи із матеріалів справи та обставин встановлених Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 703/1066/25 від 12.08.2025 року вбачається, що єдиною встановленою датою на яку позивач не з`явився є 09.11.2024 року, що було вже предметом розгляду, дану неяву до ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач не заперечує, заначає, що саме, щодо даної неявки він в додатку Резерв+ поставив відмітку про погодження, так як вважав, що станом не 05.09.2025 року вийшли строки притягнення його до адміністративноїх відповідальності і стягнення до нього не застосовуватиметься. 
Суд констатує, що доказів виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 05.09.2025 року, матеріали справи не містять.
Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення. Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, тобто наведені обставини, підтверджують відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а відповідно суд вважає за необхідно задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2025 № R60746, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 , а також у відповідності до ст. 286 КАС України закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Судовий збір відповідно до положень ст.ст.132,139,143 КАС України підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.139КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За таких обставин, з урахуванням задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 665 грн. 60 коп. сплаченого позивачем судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 6, 18, 77, 139 246, 262, 286 КАС України, суд –

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов адвоката Сененко К.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R60746 від 05.09.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - скасувати. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідачі: 
ІНФОРМАЦІЯ_8 ( адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ).
ІНФОРМАЦІЯ_6 ( адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено 29 червня 2026 року.

Суддя:  Є.  П.  Тептюк