УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року
м. Київ
справа № 0814/13257/2012
провадження № 51-405зп19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2026 року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Комунарського районного суд міста Запоріжжя від 12 січня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено покарання: за ч. 4 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 9 років 10 місяців 22 дні з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 358 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки (звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності); за ч. 2 ст. 358 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років (звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності); за ч. 3 ст. 358 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки (звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності).
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 грудня 2024 року вирок суду першої інстанції було змінено та постановлено вважати ОСОБА_4 звільненим від покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 358 КК.
Скасовано вирок суду першої інстанції в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_5 .
Виключено з резолютивної частини вироку місцевого суду рішення про повторне стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 та вирішено вважати, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 цим вироком стягнуто всього 9 775 грн.
Скасовано вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (правонаступником якого є ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 та призначено новий розгляд позовних заяв у порядку цивільного судочинства.
В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2026 року вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду залишено без зміни, а касаційну скаргу засудженого з доповненнями - без задоволення.
ОСОБА_4 звернувся до Суду із заявою, в якій просить переглянути вказану ухвалу касаційного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 400-12 Глави 32-1 КПК 1960 року, у зв`язку з неоднаковим, на його думку, застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь (крім питань призначення покарання, звільнення від покарання та від кримінальної відповідальності), що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.
Колегія суддів перевірила матеріали провадження за заявою та дійшла висновку, що заяву потрібно повернути з огляду на таке.
Як вбачається з ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2026 року, розгляд кримінальної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 Верховний Суд здійснював за правилами КПК 1960 року на підставі пунктів 11, 15 Перехідних положень КПК 2012 року.
Відповідно до п. 11 Перехідних положень КПК 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно з п. 15 Перехідних положень КПК 2012 року апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених параграфом 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - Закон № 2147-VIII).
У Главі 32-1 КПК 1960 року, окрім підстав для перегляду судових рішень, було передбачено також процесуальний порядок такого перегляду та повноваження Верховного Суду України, який згідно з п. 6 розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII діяв у межах своїх повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом, тобто до 15 грудня 2017 року. У зв`язку з цим повноваження Верховного Суду щодо перегляду судових рішень за п. 1 ч. 1 ст. 400-12 КПК 1960 року законодавець у п. 1 параграфу 3 розділу 4 Закону № 2147-VIII обмежив розглядом заяв у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом (до 15 грудня 2017 року), переданих до Касаційного кримінального суду для розгляду спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Відтак на час звернення засудженого з заявою про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 400-12 КПК 1960 року, до Верховного Суду в нього відсутні повноваження щодо розгляду цієї заяви.
За таких обставин колегія суддів вважає, що заяву потрібно повернути ОСОБА_4 .
Керуючись пунктом 1 параграфу 3 розділу 4 Закону № 2147-VIII,пунктами 11, 15 Перехідних положень КПК 2012 року,ст. 441 КПК, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2026 року з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3