Справа № 453/588/26 Головуючий у 1 інстанції: Курницька В.Я. 
Провадження № 33/811/827/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвоката Іванової Наталі Олексіївни на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 665, 60 (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 19 лютого 2026 року близько 10 години 00 хвилин всупереч вимогам ст. 150 Сімейного Кодексу України, ухилилась від належного виконання батьківських обов`язків у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки малолітня ОСОБА_2 висловлювалась нецензурною лексикою в чат-боті «Підслухано Сколівська академічна гімназія» месенджеру «Telegram», під дописами своїх однокласників.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП).
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвокат Іванова Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, та постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що при винесенні постанови, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Звертає увагу на те, що обставини, які описані у протоколі не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки в ньому не зазначеного в яких саме діях ОСОБА_1 вбачається неналежне виконання батьківських обов`язків щодо ОСОБА_2 , не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала.
Вказує, що з долучених до матеріалів справи скрінів неможливо встановити автора повідомлень, не вбачається причетність ОСОБА_3 до даних публікацій.
Стверджує, що мета ОСОБА_3 при створені групи в тг каналі є пошук нових друзів, що демонструє високий рівень комунікабельності та соціальної активності, те в що перетворилася ініціатива ОСОБА_3 , виходить за межі її відповідальності, а тим більше відповідальності ОСОБА_4 .
Зазначає, що материнство та волонтерство є невід`ємними, фундаментальними цінностями в житті ОСОБА_1 
19.05.2026 року через систему «Електронний суд» від захисника - адвоката Іванової Н.О. надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Подане клопотання апелянт мотивує тим, щовказане правопорушення, відповідальність вчинено 19.02.2026 року - виявлено 23.02.2026 року - матеріали ЄО № 1084, 1199; протокол про вчинення адміністративного правопорушення ВБА №211782 складено лише 23.03.2026 року. Таким чином, на день розгляду даної справи про адміністративне правопорушення минув встановлений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а тому на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
У судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник - адвоката Іванова Н.О. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду. 
Водночас, захисник - адвокат Іванова Н.О подала заяву про розгляд справи без участі останньої та ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаних осіб в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ч..ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться лише до заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України та до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.
Висновок суду першої інстанції підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну правову оцінку і правильно врахував обставини, зазначені у наданих доказах, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 211782 від 23 березня 2026 року, висновком по зверненні громадянина та адміністрації Сколівської академічної гімназії, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , роздруківками скрін-шотів фото та повідомлень в чат-боті «Підслухано Сколівська академічна гімназія» месенджеру «Telegram», наявними в матеріалах справи, з яких вбачається образливий зміст та нецензурна лексика в повідомленнях, використання яких підтверджено неповнолітньою ОСОБА_2 у власноручно написаному в присутності матері ОСОБА_1 письмовому поясненні, з якого, крім зазначеного, вбачається і те, що саме її знайома, котра назвалась ОСОБА_8 , з акаунтом ІНФОРМАЦІЯ_3( НОМЕР_1 , створила зазначений чат-бот в телеграм каналі, і саме ОСОБА_2 поширила вказаний телеграм канал своїй подрузі ОСОБА_9 .
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За результатами апеляційного перегляду провадження суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
Посилання захисника - адвоката Іванової Н.О. про те, що на день розгляду даної справи про адміністративне правопорушення минув встановлений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а тому на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, є надуманими та необґрунтованими з врахуванням наступного.
За ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
З матеріалів справи і, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП ОСОБА_1 було вчинене 19 лютого 2026 року, розгляд справи в суді першої інстанції відбувся 30 квітня 2026 року. 
Тобто, на час розгляду справи у суді першої інстанції, строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, не закінчився.
Таким чином, дана обставина виключає можливість закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали апеляційному суду підстави ставити під сумнів правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно того, що при винесенні постанови, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, є неспроможними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які є взаємодоповнюючими та не суперечать один одному.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, під час апеляційного перегляду не встановлено.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу порушника та наклав стягнення у мінімальних його межах, встановлених цим Кодексом. Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 .
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Іванової Наталі Олексіївни - без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя   М.Ф. Романюк