Справа № 459/1901/26 
Провадження № 2/459/795/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року Шептицький суд Львівської області

в складі: головуючого – судді Грабовського В.В., 
з участю секретаря судових засідань Лель Г.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в:
У травні 2026 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №04623-10/2023 від 04.10.2023 в розмірі 74 375,00 грн, а також, судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу 6000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (зміна найменування із ТОВ «Аванс Кредит» на ТОВ «Йота Інвест» та зміна найменування із ТОВ «Йота Інвест» на ТОВ «Лаферті Форм») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №04623-10/2023. Зазначає, що ТОВ «Аванс Кредит» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор W2249, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору №04623-10/2023 від 04.10.2023, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті кредитодавця. Вказує, що відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 17000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. Між цим, зазначає про набуття позивачем права вимоги до відповідача за вказаним договором на підставі договору факторингу №15022024 від 15.02.2024. Згідно Договору факторингу сума боргу становить 74 375,00 грн, із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 17000,00 грн; сума заборгованості за відсотками становить 57375,00 грн; сума заборгованості по штрафним санкціям становить 0 грн. Відтак, просить стягнути з відповідача вказану суму, вирішити питання судових витрат.
Ухвалою від 25.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. 
Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов, у якому відповідач заперечив відносно задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують правильність заявленої суми, оскільки на його думку, поданий розрахунок є одностороннім документом та не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Також зазначає, що позивач не довів, що заявлена до стягнення сума не охоплює штрафних санкцій, стягнення яких заборонено у період дії воєнного стану. Водночас, посилається також на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами набуття позивачем права вимоги за кредитним договором №04623-10/2023 від 04.10.2023. Між цим, також вказує, що є особою з інвалідністю та перебуває у важкому матеріальному становищі. Також просить врахувати, що спірні правовідносини поширюються вимоги Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на наведене, просить відмовити у задоволенні позову.
02.06.2026 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому останній висловився про безпідставність та необгрунтованість доводів відповідача. Вказав, що відповідач ознайомився із умовами кредитування до укладення договору та погодився із такими. Факт користування відповідачем кредитними коштами вже свідчить про визнання кредитного договору таким, що укладений з досягненням згоди щодо його усіх істотних умов. Щодо загальної суми заборгованості зазначив, що така складається із тіла кредиту в розмірі 17000 грн, які були надані відповідачу та неповернені, та нарахованих відсотків на залишок фактичної заборгованості в розмірі 57375,00 грн. Заборгованість за кредитним договором №04623-10/2023 від 04.10.2023 не повернута ані первісному кредитору, ані позивачу, до якого на підставі договору факторингу №15022024 від 15.02.2024перейшло права вимоги до відповідача за вказаним договором, про що повідомлено ОСОБА_1 .
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив просив розглядати справу за його відсутності. 
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, свої доводи відносно позову висловив у відзиві на позов. 
Відповідно до реч.2 ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
З’ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. 
Судом встановлено що 04.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №04623-10/2023.
Відповідно до п.1.1. Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 17000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п.1.2. Договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 04.10.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 27.09.2024.
Відповідно до п.1.4. Договору, за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована.
Відповідно до п.1.4.1.Договору, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору.
Відповідно до п.1.6. Договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-49хх-хххх-1249 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W2249.
Також відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W2249 підписано паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування.
15.02.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу №15022024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило позивачу права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимоги.
Відповідно до п.4.1 даного договору факторингу за відступлення прав вимоги до боржників за основними договорами фактор сплачує загальну грошову суму у розмірі 219573,67 грн.
Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників від 15.02.2024 за вказаним Договором факторингу ТОВ «Аванс Кредит» передав, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняв реєстр права вимоги до боржників в кількості 500.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 15022024 від 15.02.2024, ТОВ «Аванс Кредит» відступило позивачу права вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором №04623-10/2023 від 04.10.2023, заборгованість на момент відступлення за вищевказаним договором факторингу становить 74 375,00 грн, із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 17000,00 грн; сума заборгованості за відсотками становить 57375,00 грн; сума заборгованості по штрафним санкціям становить 0 грн.
Згідно платіжної інструкції № 6759 від 15.02.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Діджи Фінанс» перерахувало ТОВ «Аванс Кредит» 219573,67 грн. як плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 15022024 від 15.02.2024 року.
До позовної заяви позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» додано детальний розрахунок первісного кредитора ТОВ «Аванс Кредит» заборгованості відповідача по вказаному кредитному договору, яка станом на 15.02.2024 року складає 74 375,00 грн, із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 17000,00 грн; сума заборгованості за відсотками становить 57375,00 грн; сума заборгованості по штрафним санкціям становить 0 грн.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1,2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст.1048 ЦК України).
Таким чином, судом встановлено, що 04.10.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №04623-10/2023, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 17000 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному договорі умовах. Факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується.
Первісний кредитор ТОВ «Аванс кредит» відступило своє право грошової вимоги до відповідача - ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором №04623-10/2023 від 04.10.2023, на підставі договору факторингу № 15022024 від 15.02.2024.
Фак переходу права вимоги підтверджується: договором факторингу № 15022024 від 15.02.2024; актом прийому-передачі Реєстру боржників від 15.02.2024 за вказаним Договором факторингу; витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 15022024 від 15.02.2024; платіжною інструкцією № 6759 від 15.02.2024. Відтак, доводи відповідача щодо не доведення позивачем набуття права вимоги за кредитним договором №04623-10/2023 від 04.10.2023 є безпідставними.
ТОВ «Діджи Фінанс» як правонаступник первісного кредитора, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за укладеним ним договором про надання фінансового кредиту №04623-10/2023 від 04.10.2023.
Із наданих позивачем та досліджених судом документів встановлено, що відповідачу на підставі договору про надання фінансового кредиту №04623-10/2023 від 04.10.2023 було надано кредит 17000,00 грн, на погашення якого останнім не здійснено жодного платежу. Факт отримання коштів відповідачем не заперечується, розмір заборгованості за основною сумою боргу відповідачем не спростований, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 17000 грн. Відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.
Що стосується вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд враховує положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким передбачено поступове зниження та обмеження ставки мікрокредитувальників на рівні 1% на кожен день та зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023.
Відповідно до частини 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Таким чином, перехідні періоди, протягом яких поступово знижувалася денна процентна ставка: з 24.12.2023 до 22.04.2024 не більше 2,5%, з 23.04.2024 до 20.08.2024 не більше 1,5 %, з 21.08.2024 не більше 1,0%.
Між цим, встановлено, що розрахунок відсотків за користування кредитом проведений лише за період з 24.12.2023 по 15.02.2024, тому такий не обмежує права позичальника, оскільки відсотки розраховані за відсотковою ставкою 2,5%, що не перевищує максимально визначеного розміру денної процентної ставки, встановленої у частині 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» на той час, тому доводи відповідача щодо правильності проведення розрахунку заборгованості безпідставні. Суд погоджується з розрахунком відсотків, так як такі обчислені в межах строку кредитування та за погодженою сторонами відсотковою ставкою, тобто з 04.10.2023 по 22.04.2024 (135 календарних днів) за ставкою 2,5 %, що становить 57375,00 грн (17000 грн. х 2,5 % х 135 днів). 
За таких обставин, керуючись п.4. ст.611 (у частині обов`язку щодо відшкодування збитків), ч.ч.1,2 ст.623 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту майнового права позивача шляхом стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 17000,00 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 57375,00 грн.
Що стосується посилань відповідача на те, що позивач не довів, що заявлена до стягнення сума не охоплює штрафних санкцій, стягнення яких заборонено у період дії воєнного стану, то такі не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним, оскільки до складових заборгованості за кредитним договором входять лише тіло кредиту та відсотки за користування кредитом.
Також та обставина, що відповідач є особою з інвалідністю, не звільняє його від обов`язку виконання взятих на себе договірних зобов`язань.
При цьому, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про витребування документів, оскільки останнім не подано суду докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, як того вимагають приписи п.4 ч.2 ст.84 ЦПК України. До того ж, відповідачем не заперечується факт отримання кредитних коштів. А навпаки, заперечення відповідача переходу права вимоги за договором про надання фінансового кредиту №04623-10/2023 суд розцінює як визнання ним правочину укладеним та отримання кредитних коштів.
Отже, позов слід задовольнити.
Позивач поніс витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правову допомогу у сумі 2662,40 грн та 6000,00 грн відповідно.
Розмір витрат на правову допомогу підтверджується: договором № 42649746/01 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року, укладеним між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак І.М.; додатковою угодою № 04623-10/2023 від 10.04.2026 до договору № 42649746/01 про надання правової допомоги від 02.01.2026, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 10.04.2026; актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 10.04.2026 з описом складу, обсягу та виду виконаних робіт на суму 6000 грн.
Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити співмірності їх розміру. 
Враховуючи задоволення позову, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду України у справі №826/2689/15 від 09.04.2019 року.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у сумі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в: 
Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №04623-10/2023 в розмірі 74 375,00 грн, із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 17000,00 грн; сума заборгованості за відсотками становить 57375,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»6000,00 грн витрат на правничу допомогу та 2662,40 грн сплаченого судового збору. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (код ЄДРПОУ 42649746, 07406, Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ,    АДРЕСА_1 ). 
Повне рішення складено 01.07.2026. 

Суддя: В. В. Грабовський