ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року
м. Київ
справа № 607/16890/22
провадження № 61-3967св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду, 
у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Грох Л. М., Янчук Т. О., від 25 лютого 
2025 року, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2025 року у тому ж складі суд, та касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Майка Андрій Борисович, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у тому ж складі суду,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу.
2. Позовні вимоги  ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 05 лютого 2021 року між ним та ОСОБА_7 було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна.
3. За умовами вказаного договору ОСОБА_7 зобов`язався продати і передати позивачу, а позивач зобов`язався купити і прийняти від ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 6125281700:02:001:1777 у с. Великі Гаї, та до 05 квітня 2021 року укласти відповідні договори купівлі-продажу нерухомого майна.
4. За умовами попереднього договору, до його підписання, позивач сплатив, а ОСОБА_7 отримав кошти у розмірі 280 000 грн в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за цим договором. 
5. Проте до 05 квітня 2021 року ОСОБА_7 не виконав умов попереднього договору, а тому у нього виникло зобов`язання повернути позивачу кошти у сумі 1 120 000 грн, а саме: 280 000 грн, сплачених позивачем ОСОБА_7 в рахунок виконання зобов`язання, та 10% від ціни продажу нерухомого майна - 840 000 грн, що передбачено пунктом 7 попереднього договору.
6. Вказує, що неодноразово, зокрема 05 червня 2021 року, звертався до ОСОБА_7 з проханням повернути борг, проте у відповідь отримував лише виправдання та обіцянки.
7.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, а спадкоємцями, які прийняли спадщину після його смерті, до складу якої увійшло зобов`язання сплатити борг за попереднім договором, є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
8. Посилаючись на викладене,  ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідачів солідарно кошти за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 05 лютого 2021 року у розмірі 1 120 000 грн, інфляційні нарахування в сумі 358 445,65 грн та три проценти річних в сумі 54 772,60 грн.
9. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2023 року, за клопотанням ОСОБА_1 , позовну заяву в частині вимог про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 залишено без розгляду.
10. Розгляд справи продовжено щодо вимог до ОСОБА_2 і  ОСОБА_3 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
11. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, у складі судді Кунець Н. Р., від 22 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
12. Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 рокустягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 
10 000 грн.
13. Суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не дотримано умов попереднього договору та не укладено договорів купівлі-продажу нерухомого майна, на виконання яких позивачем були передані кошти, тому сплачені ОСОБА_1 ОСОБА_7 кошти фактично є авансом, які підлягали поверненню.
14. Водночас у позивача відсутній оригінал попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна і не надано доказів причин його відсутності, що свідчить про те, що оригінал спірного договору був повернутий ОСОБА_1 . ОСОБА_7 в момент виконання пункту 2 попереднього договору, а саме повернення ОСОБА_7 . ОСОБА_1 коштів, що були сплачені за попереднім договором.
15. За цих обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довів наявність в ОСОБА_7 на момент смерті зобов`язання з повернення коштів, сплачених за попереднім договором, та збитків у розмірі 10% від суми основного договору в загальному розмірі 1 120 000 грн, тому це зобов`язання не увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак у його спадкоємців відсутні зобов`язання перед ОСОБА_1 .
Інформація про рух справи в судах
16. Постановами Тернопільського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Гірський Б. О., Костів О. З., від 09 травня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишені без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року залишені без змін. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
17. Колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для розподілу судових витрат. Апеляційний суд додатково зауважив, що в матеріалах справи відсутні докази надсилання пропозицій укладення основного договору як покупцем, так і продавцем в термін до 05 квітня 
2021 року. Після припинення дії попереднього договору одержана грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном, набутим стороною без достатньо правової підстави. 
18. Також апеляційний суд вважав, що цей позов є передчасним, оскільки існує спір між спадкоємцями ОСОБА_7 , а свідоцтво про право на спадщину (за законом чи за заповітом) не видано.
19. Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 травня 2024 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
20. Верховний Суд звернув увагу на помилковість висновків судів, які вказуючи, що відсутність оригіналу попереднього договору у позивача свідчить про його повернення ОСОБА_1 . ОСОБА_7 як боргового документа після виконання зобов`язань із повернення грошових коштів, помилково ототожнили попередній договір із борговою розпискою, повернення якої кредитором боржнику (відсутність її у кредитора) свідчить про виконання зобов`язання. Натомість суди не з`ясували, яка зі сторін попереднього договору ухилилась від укладення основних договорів купівлі-продажу, чому ці договори не були укладені та чи є правові підстави для стягнення грошових коштів з відповідачів.
21. Розпорядженням Тернопільського апеляційного суду № 11 від 28 жовтня 2024 року у зв`язку з неможливістю утворити склад суду цивільну справу 
№ 607/16890/22 передано на розгляд до Хмельницького апеляційного суду.
Короткий зміст судових рішень апеляційного суду
22. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 22 січня 2024 року і додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення по суті спору, змінено розподіл судових витрат між сторонами.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 280 000 грн авансу, 89 611,41 грн інфляційних нарахувань, 13 693,15 грн три проценти річних, а всього - 383 304,56 грн. Стягнуто з 
ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 534,75 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
23. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2025 рокувідмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
24. Апеляційний суд вирішуючи спір виходив з того, що в рахунок виконання зобов`язання за основним договором та часткової оплати вартості нерухомого майна, яке мало бути предметом договору купівлі-продажу ОСОБА_1 передав ОСОБА_7 280 000 грн. Сторони зобов`язалися укласти основні договори купівлі-продажу в строк до 05 квітня 2021 року.
25. Однак у вказаний строк між ОСОБА_7 і ОСОБА_1 не були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сплачена ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 сума коштів підлягає поверненню позивачу.
26. Водночас суд першої інстанції помилково ототожнив попередній договір із борговою розпискою, повернення якої кредитором боржнику (відсутність її у кредитора) свідчить про виконання зобов`язання. При цьому суд не врахував, що відсутність оригіналу попереднього договору у ОСОБА_1 не свідчить про відсутність в ОСОБА_7 зобов`язання з повернення грошових коштів.
27.  ОСОБА_1 висував ОСОБА_7 вимогу про виконання умов попереднього договору, а останній в судовому порядку намагався зняти з реєстрації осіб зареєстрованих у житловому будинку з метою його продажу. Отже, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_7 вчиняли дії, спрямовані на реалізацію нерухомого майна, а докази для визначення того, з чиєї вини основний договір не був укладений у справі відсутні. Тому ОСОБА_1 має бути повернута сума авансу - 280 000 грн, з врахуванням інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за період з 06 квітня 2021 року до 31 жовтня 2022 року.
28. З огляду на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі № 607/10326/22 заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 визнано недійсним, ОСОБА_2 як єдина спадкоємиця ОСОБА_7 має відповідати за боргами спадкодавця в межах вартості одержаного нею у спадщину майна (житлового будинку та земельної ділянки). Оскільки ОСОБА_3 не набула право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , то вона не може відповідати за боргами спадкодавця.
29. Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зауважила, що до прийняття 25 лютого 2025 року судом апеляційної інстанції постанови, ОСОБА_1 не подав докази на обґрунтування своїх витрат на професійну правничу допомогу. Такі документи ОСОБА_1 подав вже після проголошення судом апеляційної інстанції постанови. Натомість заява ОСОБА_1 не містить обґрунтування поважності причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.
Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та поворот виконання
30. У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та поворот виконання.
31. Заява обґрунтована тим, що у постанові Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року суд керувався тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 
2024 року, у справі №607/10326/22 заповіт ОСОБА_7 на користь 
ОСОБА_3 був визнаний недійсним, а тому ОСОБА_2 , як єдина спадкоємиця ОСОБА_7 має відповідати за боргами спадкодавця в межах вартості одержаного нею у спадщину майна (житлового будинку та земельної ділянки).
32. Однак постановою Верховного Суду від 19 березня 2025 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 
2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 
2024 року було скасовано з направленням справи № 607/10326/22 на новий розгляд до суду першої інстанції.
33. Таким чином після скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі № 607/10326/22 залишаються невизначеними порядок спадкування майна ОСОБА_7 (за законом чи за заповітом) і особа спадкоємця, який є правонаступником 
ОСОБА_7 у спірних правовідносинах. Одночасне спадкування 
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 майна ОСОБА_7 виключається. Наразі не визначений спадкоємець, а відтак і належний відповідач у розглядуваній справі, який повинен відповідати за зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_7 .
34. Звертає увагу, що на виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року вона вже сплатила ОСОБА_1 присуджені до кошти у розмірі 383 304,56 грн, які мають бути їй повернуті в порядку повороту виконання судового рішення.
35. Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд:
- переглянути за нововиявленими обставинами постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові;
- застосувати поворот виконання та стягнути з ОСОБА_1 на її користь 383 304,56 грн.
Короткий зміст заяви про зупинення провадження у справі
36. У липні 2025 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду клопотання про зупинення провадження у справі № 607/16890/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 607/10326/22 (про визнання недійсним заповіту ОСОБА_7 ).
37. Обґрунтовуючи своє клопотання, ОСОБА_1 зазначав, що результат вирішення Тернопільським міськрайонним судом Хмельницької області справи № 607/10326/22 буде напряму впливати на вирішення Хмельницьким апеляційним судом питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 607/16890/22.
Короткий зміст судових рішень апеляційного суду
38. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.
39. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено. Постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 25 лютого 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 
2024 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, змінено розподіл судових витрат між сторонами.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на корить ОСОБА_1 280 000 грн авансу, 89 611,41 грн інфляційних нарахувань, 13 693,15 грн три проценти річних, а всього - 383 304,56 грн. Стягнуто зі ОСОБА_3 на корить ОСОБА_1 28 034,75 грн судових витрат. В іншій частині позову відмовлено. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 383 304,56 грн у порядку повороту виконання судового рішення. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19 600 грн судових витрат.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 51,88 грн судового збору.
40. Відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що розгляд справи № 607/10326/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, не перешкоджає вирішенню розглядуваної справи за позовом ОСОБА_1 , оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які мають значення для вирішення справи.
41. Задовольняючи заяву  ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів зазначила, що апеляційний суд обґрунтовував свою постанову від 25 лютого 2025 року та покладенням на ОСОБА_2 обов`язку відповідати за боргами ОСОБА_7 посилання на судове рішення про визнання недійсним заповіту, яке наразі є скасованим. Скасування Верховним Судом рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі № 607/10326/22 є нововиявленою обставиною, оскільки наслідком його скасування є інше визначення спадкоємців та інше вирішення спору.
42. З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року необхідно скасувати за нововиявленими обставинами з ухваленням нового рішення.
43. Вирішуючи спір по суті, апеляційний суд повторив свої висновки про те, що як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_7 вчиняли дії, спрямовані на реалізацію нерухомого майна. При цьому у справі відсутні докази для висновку про те, що основний договір не був укладений з вини одного з них, а тому ОСОБА_1 має бути повернута сума авансу - 280 000 грн, з врахуванням інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за період з 06 квітня 2021 року 
до 31 жовтня 2022 року.
44. Заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 є дійсним, а вона як єдина спадкоємиця ОСОБА_7 повинна відповідати за боргами спадкодавця в межах вартості одержаного нею у спадщину майна (житлового будинку та земельної ділянки).
45. Оскільки постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 607/16890/22 як правову підставу стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів скасовано, то ОСОБА_1 в порядку повороту виконання має повернути їй кошти сплачені на виконання скасованого судового рішення.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
46. У касаційних скаргах на постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 25 лютого 2025 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду 
від 10 березня 2025 року,  ОСОБА_1 просить ці судові рішення скасувати, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції та ухвалити додаткове рішення про стягнення понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 65 500 грн.
47. У касаційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат 
Майка А. Б., просить постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року скасувати, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, із зупиненням провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 607/10326/22.
48. У касаційній скарзі на постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 15 липня 2025 року, до якої включена скарга на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, ОСОБА_1 просить скасувати ці судові рішення.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
49. 27 березня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року.
50. 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2025 року про відмову ухвалити додаткове рішення.
51. Ухвалами Верховного Суду від 29 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2025 року, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 607/16890/22.
52. 30 липня 2025 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат 
Майка А. Б., подала касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року.
53. 12 серпня 2025 року матеріали справи № 607/16890/22 надійшли до Верховного Суду.
54. 14 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року, до якої включена скарга на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.
55. Ухвалами Верховного Суду від 08 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами  ОСОБА_3 та  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року.
56. Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
57. Підставою касаційного оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 вказує неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 756/4453/15, від 14 січня 2019 року у справі № 464/8424/15, 
від 02 вересня 2019 року у справі № 911/1274/18, від 02 жовтня 2024 року у справі № 607/16890/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
58. Зауважує, що неодноразово звертався до ОСОБА_7 з проханням укласти основні договори купівлі-продажу, проте укладення цих правочинів не відбулось саме з вини ОСОБА_7 . Вважає, що реєстрація місця проживання інших осіб, у тому числі дітей, у будинку не є перешкодою для його відчуження, оскільки для укладення договору купівлі-продажу необхідно було лише отримати дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину. Натомість ОСОБА_7 не вчинив дій для отримання зазначеного дозволу і така бездіяльність є очевидним фактом ухилення від укладення основних договорів купівлі-продажу нерухомого майна.
59. Підставою касаційного оскарження ухвали Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2025 року ОСОБА_1  зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
60. Вважає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 65 000 грн. Стверджує, що ним у позовній заяві було вказана орієнтована сума судових витрат, а також те, що фактичний розмір судових витрат буде повідомлено суду не пізніше ніж через п`ять днів після ухвалення рішення суду у порядку, передбаченому частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Відповідні докази були подані з дотримання цих строків.
61. Зауважує, що законодавець не ставить можливість подання заяви про намір подати докази на підтвердження розміру судових витрат впродовж п`яти днів після ухвалення рішення суду у залежність від наявності поважних причин їх неподання суду до закінчення судових дебатів.
62. Підставою касаційного оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Майка А. Б., зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
63. Вказує, що після скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі № 607/10326/22 залишається невизначеним порядок спадкування майна ОСОБА_7 та особа спадкоємця, який є правонаступником спадкодавця у спірних правовідносинах. При цьому одночасне спадкування ОСОБА_3 та 
ОСОБА_2 майна ОСОБА_7 виключається.
64. Зауважує, що при розгляді заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд апеляційної інстанції не вжив заходів щодо зупинення провадження у справі, чим порушив вимоги процесуального закону, що призвело до ухвалення судового рішення за відсутності належного відповідача.
65. Стверджує, що питання відповідальності спадкоємця не може розглядатися без вирішення питання про наявність прав на спадкове майно, а у разі спору про чинність заповіту чи прийняття спадщини суд мав зупинити провадження у справі.
66. Підставою касаційного оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року  ОСОБА_1 вказує неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16, від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17, постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21 травня 2021 року у справі № 910/5120/20, постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 541/2460/16, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14, від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 26 травня 2022 року у справі № 405/3877/19, від 25 січня 2023 року у справі № 378/962/19, від 08 березня 2023 року у справі 
№ 669/446/17, від 22 березня 2023 року у справі № 592/12956/21, від 18 квітня 2024 року у справі № 137/1578/20, від 01 серпня 2024 року у справі 
№ 522/26062/21, від 08 січня 2025 року у справі № 725/1751/22, від 15 січня 2025 року у справі № 522/13655/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
67. Зазначає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі № 607/10326/22 та постанова Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року, які скасовані постановою Верховного Суду від 19 березня 2025 року, не мають і не могли мати відношення до суті спору та не впливали на факт задоволення чи відмови у задоволенні його позовних вимог. Він позивався як кредитор померлого ОСОБА_7 і виконати зобов`язання померлого має будь-хто зі спадкоємців, незалежно від способу спадкування, кількості спадкоємців та наявності чи відсутності між ними спору.
68. Зауважує, що апеляційний суд, стягнувши попереднім судовим рішенням кошти з відповідачки ОСОБА_2 , яка на той час була належним спадкоємцем, правильно вирішив спір.
69. Наголошує, що станом на 15 липня 2025 року, тобто на день ухвалення апеляційним судом судового рішення, ОСОБА_2 успадкувала все майно ОСОБА_7 . Спадкове майно досі перебуває у власності ОСОБА_2 . Натомість ОСОБА_3 жодного майна не успадкувала, а тому у разі її відмови виконати постанову апеляційного суду шляхом сплати коштів кредитору померлого ОСОБА_7 , позивач буде позбавлений можливості звернути стягнення на спадкове майно.
70. Звертає увагу, що після чергового вирішення справи № 607/10326/22 судове рішення у розглядуваній справі може змінюватись невизначену кількість разів. Проте, навіть за такого підходу найбільш прийнятним виходом із ситуації є зупинення провадження у цій справі до остаточного вирішення справи № 607/10326/22.
71. Стверджує, що питання відповідальності спадкоємця не може розглядатися без вирішення питання про наявність у нього прав на спадкове майно, а у разі спору про чинність заповіту чи прийняття спадщини суд мав зупинити провадження у справі.
72. Крім того, посилається на те, що заява ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не була оплачена судовим збором у повному обсязі, а тому апеляційний суд мав залишити її без руху з цих підстав.
73. Не погоджується з висновками апеляційного суду щодо визначення розміру судового збору за подання заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, з врахуванням оспорюваної суми, виходячи із розміру раніше задоволених позовних вимог. Вважає, що судовий збір мав бути сплачений у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
74. Вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_2 щодо повороту виконання рішення, оскільки апеляційний суд не закрив провадження у справі, не залишив позов без розгляду, не відмовив у позові повністю, не задовольнив позовні вимоги в меншому розміру, а лише змінив особу, з якої стягнуто грошові кошти. Більш того апеляційний суд мав відмовити у задоволені цієї заяви, яка подана не як окремий процесуальний документ. ОСОБА_2 мала звернутися з відповідними вимогами до суду першої інстанції, який у свою чергу мав розглянути заяву з повідомленням стягувача та боржника у дванадцятиденний строк з дня її надходження.
75. У доповненнях до касаційної скарги, поданих 14 серпня 2025 року, позивач наполягає, що укладення основних договорів не відбулось з вини ОСОБА_7 .
Доводи особи, яка подала відзиви на касаційні скарги
76. У травні 2025 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що у визначений попереднім договором строк, тобто до 05 квітня 2021 року, основні договори купівлі-продажу нерухомого майна не були укладені, при цьому жодна зі сторін не надсилала іншій пропозицію про їх укладення. Позивач не довів, що основні договори не були укладені через відмову ОСОБА_7 від продажу нерухомого майна. Стверджує, що з припиненням дії попереднього договору, сплачений на його умовах платіж втрачає забезпечувальну дію, набуває ознак авансу і підлягає поверненню. Наголошує, що на цей момент оскаржується у судовому порядку заповіт, складений на користь ОСОБА_3 , а тому відсутній належний спадкоємець, який повинен відповідати за зобов`язаннями спадкодавця.
77. У травні 2025 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 
2025 року, в якому просить закрити касаційне провадження за цією скаргою. Наголошує, що апеляційний суд вирішив питання розподілу судових витрат, а долучення позивачем додаткових доказів до заяви про ухвалення додаткового рішення суперечить статтям 83, 141, 264 ЦПК України. Зауважує, що не підлягають касаційному оскарженню рішення у малозначних справах.
78. У вересні 2025 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Наголошує, що спадкування по закону відбуватиметься тільки у разі визнання недійсним заповіту. Однак в межах цієї справи суд не має повноважень надавати оцінку дійсності заповіту, складеного на користь ОСОБА_3 . При цьому спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником спадкового майна з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва.
79. У вересні 2025 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Зауважує, що у цій справі питання про визначення належного відповідача було вирішено на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі № 607/10326/22, а скасування вказаного рішення є нововиявленою обставиною. Наголошує, що ОСОБА_1 помилково вказує на відсутність підстав для повороту виконання рішення. Вважає, що постанови Верховного Суд, на які ОСОБА_1 посилається у касаційній скарзі, не містять обмежень у подані заяви про поворот виконання рішення до суду апеляційної інстанції. Визнає, що вона дійсно набула право власності на спадкове майно, але правова підстава для такого набуття наразі відпала.
Інші процесуальні звернення, подані до Верховного Суду
80. У листопаді 2025 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій, зокрема зазначив, що представник ОСОБА_3 - адвокат Майка А. Б. на підтвердження своїх повноважень у суді касаційної інстанції надав договір правничої допомоги від 04 жовтня 2022 року, відповідно до якого має право представляти інтереси ОСОБА_3 в судах по справі № 607/10326/22, а не у справі № 607/16890/22.
Обставини справи, встановлені судами
81.  ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_7 .
82. 23 січня 2004 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі за №1-81), яким усе своє майно заповів ОСОБА_2 .
83. 15 жовтня 2020 року ОСОБА_7 склав новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Берешем С. М. (зареєстровано в реєстрі за №3505), яким усе своє майно заповів ОСОБА_3 .
84. 05 лютого 2021 року між ОСОБА_7 (продавець) і ОСОБА_1 (покупець) укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області 
Бадер Л. В. (зареєстровано в реєстрі за №123), за яким ОСОБА_7 зобов`язався продати та передати ОСОБА_1 , а той - купити та прийняти від ОСОБА_7 житловий будинок і земельну ділянку, та до 05 квітня 2021 року укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна на умовах, передбачених даним договором (пункт 1 попереднього договору).
85. Пунктами 5 і 6 попереднього договору сторони визначили, що: продаж житлового будинку буде вчинено за 7 000 000 грн, з урахуванням коштів в сумі 224 000 грн, які сплачені покупцем до моменту підписання даного договору продавцю в рахунок забезпечення виконання зобов`язання, кошти в сумі 6 776 000 грн покупець зобов`язаний сплатити продавцю в строк до 05 квітня 2021 року; продаж земельної ділянки буде вчинено за 1 400 000 грн, з урахуванням коштів в сумі 56 000 грн, які сплачені покупцем до моменту підписання даного договору продавцю в рахунок забезпечення виконання зобов`язання, кошти в сумі 1 344 000 грн покупець зобов`язаний сплатити продавцю в строк до 05 квітня 2021 року.
86. Згідно з пунктами 7 і 8 попереднього договору, якщо договори купівлі-продажу не будуть укладені протягом строку, встановленого в пункті 1 даного договору, з вини продавця - продавець зобов`язується повернути покупцю кошти, сплачені ним в рахунок виконання зобов`язання, в сумі 280 000 грн, а також 10% від ціни продажу нерухомого майна, тобто від 8 400 000 грн, а саме 840 000 грн. Якщо договір купівлі-продажу не буде укладений протягом строку, встановленого в пункті 1 даного договору, з вини покупця, то сума забезпечення виконання зобов`язання, отримана продавцем за даним договором, залишається у продавця.
87. За змістом пункту 10 попереднього договору зобов`язання, встановлене даним договором, припиняється, якщо договори купівлі-продажу не будуть укладені протягом строку, встановленого в пункті 1, пункті 5, пункті 6 даного договору.
88. 05 червня 2021 року ОСОБА_1 висунув ОСОБА_7 вимогу про укладення договору купівлі-продажу домоволодіння на умовах попередніх домовленостей, зокрема вимагав зняти з реєстрації місця проживання у будинку сторонніх (відмінних від власника майна) осіб і продати йому домоволодіння за вказаною у попередньому договорі ціною.
89. До визначеного у попередньому договорі терміну ОСОБА_7 і 
ОСОБА_1 не уклали договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, при цьому ОСОБА_7 не повернув ОСОБА_1 
280 000 грн грошового забезпечення.
90.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.
91. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .
92. 24 травня 2022 року ОСОБА_1 пред`явив вимогу щодо виконання зобов`язання за попереднім договором до спадкоємців ОСОБА_7 , направивши нотаріусу претензію кредитора.
93. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі № 607/10326/22, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року, визнано недійсним заповіт ОСОБА_7 , який посвідчений 15 жовтня 2020 року за реєстраційним номером 3505 приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Берешем С. М. на користь ОСОБА_3 .
94. Постановою Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі 
№ 607/10326/22 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
95. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
96. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
97. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
98. Згідно з до частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
99. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
100. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
101. Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
102. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
103. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
104. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
105. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
106. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.
107. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 січня 
2021 року у справі № 686/6823/14.
108. За змістом частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
109. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
110. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
111. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить (частина перша статті 1223, частина друга статті 1254 ЦК України).
112. Із положень статті 1282 ЦК України слідує, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
113. Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
114. Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
115. Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (пункт 3 частини другої статті 423 ЦПК України).
116. У силу частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
117. Згідно з частиною третьою статті 444 ЦПК України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
118. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
119. Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (частина перша статті 417 ЦПК України).
Щодо касаційних скарг  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року
120. У розглядуваній справі ОСОБА_1 заявив вимоги до спадкоємців ОСОБА_7 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , між якими наявний спір щодо спадкових прав.
121. Апеляційний суд у постанові від 25 лютого 2025 року, покладаючи на ОСОБА_2 обов`язок відповідати за боргами ОСОБА_7 , врахував рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 
2024 року у справі № 607/10326/22, яким було визнано недійсним заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 .
122. Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року за нововиявленими обставинами,  ОСОБА_2 посилалася на скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі 
№ 607/10326/22.
123. Оскільки саме рішення суду від 22 квітня 2024 року у справі 
№ 607/10326/22, яке в подальшому було скасовано судом касаційної інстанції, стало підставою для прийняття постанови Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, апеляційний суд правильно задовольнив заяву 
ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасував свою постанову від 25 лютого 2025 року.
124. Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, що скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі № 607/10326/22 свідчить про наявність нововиявлених обставин, а наслідком його скасування є інше вирішення спору.
125. Посилання  ОСОБА_1 на те, що скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року у справі 
№ 607/10326/22 не є нововиявленою обставиною, зводяться до помилкового тлумачення норм права.
126. Доводи касаційної скарги  ОСОБА_3 про те, що після скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 22 квітня 2024 року у справі № 607/10326/22 залишається невизначеним порядок спадкування майна ОСОБА_7 та особа спадкоємця, яка є правонаступником спадкодавця у спірних правовідносинах, є безпідставними, оскільки наявність невизнаного недійсним заповіту ОСОБА_7 , складеного на користь ОСОБА_3 , виключає можливість спадкування ОСОБА_2 як за законом, так і за попередньо складеним на її користь заповітом.
127. Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано вказав, що ОСОБА_3 як єдина спадкоємиця ОСОБА_7 за заповітом, яка прийняла спадщину, має відповідати за боргами спадкодавця в межах вартості одержаного нею у спадщину майна.
128. Доводи касаційні скарги  ОСОБА_1 щодо перебування спадкового майна у володінні  ОСОБА_2 , за якою зареєстровано право власності, підлягають відхиленню, оскільки спадкове майно належить спадкоємцю, яким за обставинами цієї справи є  ОСОБА_3 , з моменту відкриття спадщини.
129. Крім того, Верховний Суд звертає увагу й на позицію  ОСОБА_2 , викладену у відзиві на касаційну скаргу  ОСОБА_1 , відповідно до якої  ОСОБА_2 одночасно визнає факт реєстрації за нею права власності на спадкове майно та визнає факт того, що наразі правова підстава для такого набуття відпала.
130. Доводи касаційної скарги  ОСОБА_1 про те, що заява ОСОБА_2 щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами не оплачена судовим збором у повному обсязі, є необґрунтованими, оскільки це питання було вирішено при ухваленні апеляційним судом судового рішення, зокрема з врахуванням оспорюваної суми, виходячи з розміру задоволених позовних вимог.
131. Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанцій, врахувавши вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 жовтня 2024 року, та встановивши, що як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_7 вчиняли дії, спрямовані на укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а також відсутність у справі доказів на підтвердження вини та ухилення одного з них від укладення основних договорів купівлі-продажу, дійшов загалом правильного висновку про те, ОСОБА_1 має бути повернута сума авансу - 280 000 грн, з врахуванням інфляційних втрат у розмірі 89 611,41 грн та трьох процентів річних у розмірі 13 693,15 грн, а всього 383 304,56 грн.
132. Відповідачі не наводять доводів щодо неправильного розрахунку апеляційним судом у постанові від 15 липня 2025 року розміру інфляційних втрат та трьох процентів річних.
133. Посилання  ОСОБА_1 на те, що укладення основних договір купівлі-продажу нерухомого майна відбулось саме з вини ОСОБА_7 , не узгоджуються із встановленими судами у цій справі обставинами та зводяться до необхідності Верховному Суду здійснити переоцінку доказів.
134. Стосовно доводів касаційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про невжиття апеляційним судом заходів щодо зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи № 607/10326/22, то колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про відсутність правових підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі, оскільки зібрані у справі докази та встановлена статтею 204 ЦК України презумпція правомірності правочину дозволяють встановити і оцінити обставини, які мають значення для вирішення заявленого спору.
135. Відповідно до пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належать розумні строки розгляду справи судом.
136. Оскільки постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі № 607/16890/22 як правову підставу стягнення з ОСОБА_2 боргів спадкодавця скасовано, тому апеляційний суд обґрунтовано стягнув із ОСОБА_1 в порядку повороту виконання сплачені ОСОБА_2 кошти.
137. Колегія суддів відхиляє доводи  ОСОБА_1 щодо необхідності подання окремої заяви про поворот виконання рішення до суду першої інстанції, враховуючи, що відповідні вимоги були сформовані  ОСОБА_2 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та обґрунтовано вирішені апеляційним судом у відповідності до частини третьої статті 444 ЦПК України.
138. Твердження  ОСОБА_1 про те, що апеляційний суд, змінюючи особу, з якою стягнуто грошові кошти, не мав повноваження вирішувати питання повороту виконання, є помилковими, оскільки апеляційний суд повністю відмовив у задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 .
139. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 444 ЦПК України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він відмовляє в позові повністю.
140. За встановлених обставин, висновки апеляційного суду не суперечать висновками Верховного Суду, на які  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 посилаються у касаційних скаргах на постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року.
141. Інші доводи касаційних скарг переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
142. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
143. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
144. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
145. Оскаржена постанова апеляційного суду від 15 липня 2025 року є достатньо вмотивованою та містить висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
146. Розглядувана справа не є малозначною, оскільки у ній були заявлені вимоги про стягнення грошових коштів в сумі понад 1,5 млн грн.
147. Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
148. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити вказані касаційні скарги без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду від 15 липня 2025 року - без змін.
149. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Щодо касаційних скарг ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2025 року
150. Оскільки апеляційним судом обґрунтовано скасовано постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, повторне скасування цього рішення ще й касаційним судом не вимагається.
151. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
152. Отже, зі скасуванням постанови Хмельницького апеляційного суду 
від 25 лютого 2025 року втрачає чинність й ухвала Хмельницького апеляційного суду від 10 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
153. Колегія суддів відхиляє посилання  ОСОБА_1 щодо відсутності повноважень у адвоката Майки А. Б. на здійснення представництва інтересів ОСОБА_3 у цій справі, оскільки вони спростовані долученою до матеріалів справи додатковою угодою від 28 липня 2025 року про внесення змін до договору про надання правничої (правової) допомоги від 04 жовтня 2022 року.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Майка Андрій Борисович, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович