КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 року м. Київ № 320/29761/23
Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі – відповідач-2) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.03.2023 №104650008789;
- визнати протиправним та скасувати рішення (відмову) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24.05.2023 щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового пенсійного стажу період з 23.03.2016 по 20.01.2017 та період з 01.01.2023 по 13.03.2023 та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність рішень відповідачів щодо відмови в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу, оскільки вважає, що страховий стаж її роботи на момент звернення із заявою про призначення пенсії є достатнім для призначення пенсії по інвалідності, що підтверджується записами у трудовій книжці та листом Міністерства юстиції України від 21.04.2023, яким підтверджено факт зайняття підприємницькою діяльністю з 23.03.2016 по 20.01.2017. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
На день розгляду справи по суті відповідачі не скористалися своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.
Таким чином, керуючись положеннями частини шостої статті 162 КАС України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 13.05.2004. 
Позивач має статус особи з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №105095.
Користуючись своїм правом, позивач 13.03.2023 звернулася до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності, розглянувши заяву позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняло рішення від 20.03.2023 №104650008789 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, вказавши, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом) загальний страховий стаж складає 6 років 9 місяців, що недостатньо для призначення пенсії.
Позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою від 12.05.2023, в якій просила: 
- зарахувати період з вересня 2021 року по 07.01.2023 та період підприємницької діяльності з 23.03.2016 по 20.01.2017 до страхового пенсійного стажу;
- призначити пенсію по інвалідності з моменту первинного звернення за пенсією по інвалідності (10.01.2022).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24.05.2023 позивача повідомлено, зокрема, що рішенням від 20.03.2023 №104650008789 їй відмовлено в призначення пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Станом на 13.03.2023 страховий стаж становить 6 років 9 місяців. Період ведення підприємницької діяльності за період з 23.03.2016 по 20.01.2017 не враховано до страхового стажу, оскільки відсутня сплата страхових внесків. 
Разом з тим, відповідно до розрахунку страхового стажу позивачу не зараховано до її страхового стажу період роботи з 01.01.2023 по 13.03.2023 на посаді голови обслуговуючого кооперативу. 
Вважаючи рішення відповідачів про відмову (не призначення) пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV)
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, а саме, громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Частиною першою статті 32 вказаного Закону визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною четвертою статті 24 вказаного Закону визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.
Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з пунктом 4.1. Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Як встановлено судом, відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , позивач з 09.01.2020 була прийнята на посаду голови обслуговуючого кооперативу та продовжувала перебувати у трудових відносинах і працювати на зазначеній посаді станом на дату звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.
Однак, відповідно до розрахунку пенсійного стажу, позивачу не було зараховано період її роботи з 01.01.2023 по 13.03.2023. 
Суд зауважує, що Щодо спірного періоду в матеріалах справи міститься інформація про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, а також містяться посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу.
У графі щодо оспорюваного періоду записи не містять помилок, виправлень чи неточностей. Суд вважає, що наявні в трудовій книжці записи є достатніми та належними, які дійсно підтверджують трудову діяльність позивача.
Таким чином, не зарахувавши період роботи позивача з 01.01.2023 по 13.03.2023 на посаді голови обслуговуючого кооперативу відповідач-1 діяв протиправно.
Щодо незарахування відповідачами періоду підприємницької діяльності з 23.03.2016 по 20.01.2017 до страхового пенсійного стажу позивача, суд зазначає таке. 
Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Позивачем не підтверджено факту сплати страхових внесків за період підприємницької діяльності з 23.03.2016 по 20.01.2017. 
Таким чином, період ведення підприємницької діяльності з 23.03.2016 по 20.01.2017 обґрунтовано не зараховані до страхового стажу, оскільки не підтверджено факту сплати страхових внесків.
Ураховуючи, що позивачу безпідставно не було зараховано до її страхового стажу період роботи з 01.01.2023 по 13.03.2023, суд доходить висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.03.2023 №104650008789.
Разом із тим, зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24.05.2023 вбачається, що питання зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи з 01.01.2023 по 13.03.2023 під час розгляду повторно поданої заяви не досліджувалося та не вирішувалося. Натомість, зазначеним листом позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду здійснення нею підприємницької діяльності з 23.03.2016 по 20.01.2017, правомірності незарахування якого надано правову оцінку. 
За таких обставин позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладеної у листі від 24.05.2023, щодо непризначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію, суд враховує таке.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Відтак, за наслідками судового розгляду, обов`язок щодо зарахування періодів роботи до трудового стажу та повторний розгляд заяви позивача про призначення пенсії за віком зі зменшенням віку, має бути покладений на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання відповідача-1 (як орган, який вирішував питання щодо призначення пенсії позивачу) повторно розглянути заяву позивача від 13.03.2023 про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду, а саме: з зарахуванням стажу роботи позивача з 01.01.2023 по 13.03.2023 на посаді голови обслуговуючого кооперативу.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи. Оскільки позов задоволено частково, а спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача-1, судові витрати зі сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 у розмірі 536,80 грн (пропорційно задоволеним позовним вимогам).
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.03.2023 №104650008789.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код ЄДРПОУ 42098368) зарахувати до страхового пенсійного стажу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) період її роботи з 01.01.2023 по 13.03.2023 на посаді голови обслуговуючого кооперативу. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код ЄДРПОУ 42098368) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 13.03.2023 про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду, а саме: з зарахуванням стажу роботи з 01.01.2023 по 13.03.2023 на посаді голови обслуговуючого кооперативу.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код ЄДРПОУ 42098368).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.