УХВАЛА
22 червня 2026 року
м. Київ
справа № 185/9982/23
провадження № 51-1924ск26
Суддя Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2025 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2026 року,
встановив:
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 08 червня 2026 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_3 .
Захисник ОСОБА_3 порушив питання про зупинення виконання вироку Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2026 року.
Клопотання, обґрунтоване тим, що касаційна скарга містить слушні доводи щодо порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, недопустимості основних доказів сторони обвинувачення та неналежної оцінки судами попередніх інстанцій аргументів сторони захисту. 
Крім того, захисник зауважує, що ОСОБА_2 під час розгляду справи стверджував, що справа стосовно нього сфабрикована. 
Зазначає й про те, що тримання засудженого під вартою, який має постійне місце проживання та роботи, негативно вплине на забезпечення прав і законних інтересів його неповнолітніх дітей, а також матиме негативні наслідки для його матері непрацездатного віку, яка перебуває у вразливому психологічному та фізичному стані, а ОСОБА_2 є єдиним близьким членом сім`ї, який проживає на території України. До того ж звертає увагу Суду, що ОСОБА_2 під час розгляду провадження в судах попередніх інстанцій не ухилявся від органів досудового розслідування та судів, виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки.
Також ОСОБА_3 вказує, що направлення засудженого до установи виконання покарань до завершення касаційного розгляду у разі подальшого скасування судових рішень матиме незворотний характер та не забезпечить повного поновлення порушених прав особи й може нівелювати ефективність касаційного розгляду та призвести до непропорційного обмеження прав ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття касаційного провадження без виклику сторін кримінального провадження вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Частиною 2 ст. 21 КПК передбачено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Перевіривши клопотання захисника щодо необхідності зупинення виконання вироку апеляційного суду, однак не вирішуючи наперед питання щодо обґрунтованості чи необґрунтованості доводів касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.
Насамперед необхідно зауважити, що доводи захисника про небезпідставність обґрунтувань касаційної скарги, що можуть бути підґрунтям до скасування судових рішень за результатом касаційного розгляду самі собою не свідчать про наявність достатніх підстав, які б обумовлювали необхідність зупинення виконання вироку. 
Щодо тверджень, які зводяться до позитивної характеристики, належної процесуальної поведінки особи та складної сімейної ситуації, то вони також не є такими, що вимагають зупинення виконання судового рішення, а відкриття касаційного провадження не є безумовною підставою для зупинення виконання вироку, що набрав законної сили.
Керуючись ч. 1 ст. 430 КПК, суддя
постановив: 
Клопотання захисника ОСОБА_3 про зупинення виконання вироку Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2026 року залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя  ОСОБА_1