Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/5260/25
Провадження № 2/650/743/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді– Хомик І.І.
за участю секретаря судового засідання – Дорошенко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , звернувся до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що в липні місяці 2025 року позивачу було заблоковано особисті рахунки. При зверненні до банку за роз`ясненнями позивачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 66424928 від 09.08.2021 року винесену старшим державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та про арешт коштів боржника, яким є позивач. Позивачу стало відомо, що за виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., №1172 від 23.03.2015 року з нього стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у сумі 119 156.05 грн. 
Про існування боргу йому було невідомо, вимог про усунення порушень зі сторони відповідача йому не надходило. Про намір вчинити виконавчий напис його не було повідомлено.
З огляду виконавчого напису нотаріуса вбачається, що: строк платежу за кредитним договором боржником порушено, допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.11.2005 р. по 26.02.2015 р. Сума заборгованості складає 119 156,05 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто витрати в розмірі 1700,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. 
25.08.2022 року набрав чинності Закон № 2455-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану». Відповідно до закону в період дії воєнного стану забороняється примусове виконання виконавчих написів нотаріусів. 
Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факт безспірності заборгованості відносно якої вчинявся виконавчий напис, а також дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку на звернення, чим порушив ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказуючи, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідно до зазначених у позові обставин.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Заборгованість позивача перед банком виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору. На момент вчинення виконавчого напису заборгованість становила 119 156.05 грн. Нотаріусу було надано повний пакет документів, передбачений Постановою КМУ №1172,що підтверджувало безспірність боргу та право банку на стягнення.
Крім того відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.
На момент вчинення напису нотаріус діяла в межах повноважень та на підставі наданих документів.
На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, була належно повідомлена про час та місце слухання справи, відзив на позовну заяву не надала , про причини неявки до суду не повідомила.
Тому суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши всі обставини справи, пояснення представника відповідача, суд приймає до уваги наступне.
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 07.11.2005 року між позивачем і АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» було укладено кредитний договір № DNH4KS11600770.
З огляду виконавчого напису нотаріуса від 23.03.2015 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1172 вбачається наступне. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.11.2005 р. по 26.02.2015 р. Сума заборгованості складає 117 456,05 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5685,24 грн.; сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом становить 31797,55 грн.; пеня становить 74980,11 грн.; штраф становить 5593,15 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1700,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 119156,05 грн.
Постановою старшого державного виконавця виконавчого округу Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пономаренко І.О., 09.08.2021 р. відкрито виконавче провадження ВП № 66424928 з примусового виконання виконавчого напису № 1172, виданого 23.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з позивача на користь АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» заборгованості в розмірі 119156,05 грн.
25.04.2025 року головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Жайворонок Н.І. винесено постанову про арешт коштів боржника.
Як вбачається із позовної заяви, саме після арешту коштів боржника позивач дізнався про наявність виконавчого напису нотаріуса, який оскаржує.
Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу ; порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.
Як вбачається із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Таким чином позивач звернувся до суду за відновленням своїх порушених прав в установлений законом строк . 
При оформленні спірного виконавчого напису, представниками Стягувача не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, заборгованість яка значиться у виконавчому написі не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування. 
Приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п. 3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, у зв`язку з чим, оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, вважає за необхідне, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
За ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сумм або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення виконавчих написів регламентовано главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.
Згідно з п.1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. 
Пунктом 1.2 глави 16 Розділу ІІ вказаного Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3.2 вказаного Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлено, що для одержання виконавчого напису на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 у справі № 750/1627/18.
Згідно з п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
При цьому, згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2, а саме пункту 13, вбачається, що при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
Також слід враховувати, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частини),з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні виконавчого напису нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність заборгованості боржника. Також обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність майнових вимог до боржника, при цьому, ця безспірна вимога не потребує додаткового доказування, однак вона так само як і безспірність боргу боржника повинні підтверджуватись належними документами. 
Також обов`язковій перевірці підлягає встановлення строку, з якого у кредитора виникло право вимоги до боржника і чи не сплинув вказаний строк на момент звернення з відповідною заявою до нотаріуса.
Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними, та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.
Враховуючи встановлені обставини справи суд вважає, що надані відповідачем документи для вчинення виконавчого напису не можна вважати безспірними, оскільки вони не підтверджують безспірність заборгованості в зазначеному розмірі та періоду її виникнення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису № 1172 від 23 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не було належним чином перевірено факту безспірності заборгованості та періоду її виникнення.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням норм законодавства для здійснення даного виду нотаріальних дій.
За змістом ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на правову допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 1, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року про затвердження «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ст.ст.2, 4, 81, 82, 141, 142, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273, 276-279 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню – задовольнити.
Визнати виконавчий напис № 1172 від 23.03.2015 року, вчинений приватний нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором, № DNH4KS11600770 від 07.11.2005 року в розмірі 119 156,05 гривень таким, що не підлягає виконанню.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Ірина ХОМИК