єдиний унікальний номер справи 546/1332/25
номер провадження 2/546/251/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., представника позивача – Беркути В.Л., представника відповідача – Яковенка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник позивача – ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» про стягнення заборгованості за договором оренди, 
установив:
У грудні 2025 року представник позивача – ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом у якому зазначив, що за результатами земельних торгів з продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,7400 га, кадастровий номер: 5324281500:00:001:0492, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які відбувались під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» позивачем ОСОБА_1 було набуто право власності на зазначену земельну ділянку. 15 червня 2023 року позивачем було подано до СТОВ «ГОВТВА» лист-повідомлення про перехід права власності на земельну ділянку. 
21 лютого 2018 року між попереднім власником земельної ділянки та СТОВ «ГОВТВА» було укладено додаткову угоду до Договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року (далі по тексту – Додаткова угода від 21 лютого 2018 року), який з метою приведення тексту договору оренди землі до вимог нормативних актів, якими врегульовані відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок (Цивільний кодекс України, Земельний кодекс України, Закон України «Про оренду землі», інші нормативно-правові акти), з урахуванням змін, що були внесені до тексту останніх та набули чинності на день укладення (підписання) даної додаткової угоди, Сторони дійшли згоди внести змінити в договір оренди землі, виклавши його в цілому в новій редакції. Відповідно до пункту 4.4. Додаткової угоди від 21 лютого 2018 року, орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується Орендарем на користь Орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування. Відповідно до пункту 9.1. Додаткової угоди від 21 лютого 2018 року, Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до пункту 9.4. Додаткової угоди від 21 лютого 2018 року, Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. Відповідно до пункту 12.5. Додаткової угоди від 21 лютого 2018 року, перехід права власності на орендовану земельну до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору.
08 серпня 2023 року між позивачем та СТОВ «ГОВТВА» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року, зареєстрованого 12.12.2007 року за №040756100195, якою Сторони дійшли згоди викласти п. 4.1 договору в наступній редакції: «4.1. Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 22866,65 (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят шість гривень 65 коп.) гривні за один повний рік користування земельною ділянкою. 
Проте в серпні 2023 року СТОВ «ГОВТВА» було нараховано орендну плату в розмірі 12592,32 гривні, що майже вдвічі менше, ніж передбачено додатковою угодою, яку укладено 08 серпня 2023 року. 
03 листопада 2025 року позивач звернувся до СТОВ «ГОВТВА» щодо виплати орендної плати в повному розмірі за 2023 рік за винятком 12592,32 гривень. З листа СТОВ «ГОВТВА» від 13 листопада 2025 року вбачається, що право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 було зареєстровано 14.06.2023 року на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 430, виданий 14.06.2023 року. Враховуючи викладене, орендну плату за 2023 рік було нараховано та виплачено СТОВ «ГОВТВА» відповідно до фактичних періодів володіння земельною ділянкою. Таким чином, зобов`язання СТОВ «Говтва» з виплати орендної плати за 2023 рік виконано у повному обсязі, підстави для повторної сплати відсутні.
Тобто, відповідач не виконав свого обов`язку щодо виплати орендної плати у повному обсязі за користування моєю земельною ділянкою у 2023 році та не бажає у позасудовому порядку належним чином виконати обов`язки, які виникли на підставі укладеного між нами договору оренди земельної ділянки.
Заборгованість станом на 31.12.2023 року складала 10 274,33 гривень. 
Відповідно до пункту 4.6. Додаткової угоди від 21 лютого 2018 року, у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором, Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу.
Враховуючи те, що орендна плата вноситься в строки до 30 грудня поточного року користування, тобто до 30 грудня 2023 року, пеня станом на 31 грудня 2025 року складає 5951 гривень 81 копійка, інфляція за весь час прострочення станом на 31 грудня 2025 року складає2121 гривень 64 копійок, три проценти річних за весь час прострочення станом на 31 грудня 2025 року складає 617 гривень 30 копійок.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на постанову Верховного Суду від 08 липня 2024 року у справі №911/1580/23, у якій зазначено наступне: «враховуючи зазначені правові висновки Верховного Суду щодо розмежування універсального та сингулярного правонаступництва юридичної особи, колегія суддів суду касаційної інстанції, зважаючи на те, що норми статті 1481 та пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній із 27.05.2021), так само як і умови спірного договору у розумінні положень статті 514 Цивільного кодексу України не містять жодних застережень чи винятків щодо допустимості переходу до місцевих територіальних громад прав орендодавця за договорами оренди земельних ділянок лише на майбутнє (зокрема права вимагати внесення орендної плати за період після набуття земельної ділянки в комунальну власність), а Київська ОДА (попередній орендодавець та представник власника) не припинилася як юридична особа, дійшла висновку, що до Томашівської сільради в порядку сингулярного правонаступництва та в силу прямої вказівки закону з серпня 2021 року перейшли всі права та обов`язки орендодавця (Київської ОДА) за договором оренди від 15.01.2008, в тому числі право кредитора вимагати сплати заборгованості з орендної плати за простроченими зобов`язаннями, строк виконання яких настав до 19.08.2021, оскільки відповідне право кредитора (нового власника) вже існувало на момент переходу цих прав. Наведеним спростовується помилковий висновок апеляційного господарського суду про відсутність підстав для стягнення з орендаря заборгованості з орендної плати за спірний період на користь сільради як нового власника, оскільки такий висновок ґрунтується на довільному розширеному тлумаченні судом змісту норм статті 1481 і пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній із 27.05.2021) без урахування їх системного зв`язку з положеннями статті 514 Цивільного кодексу України».
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 червня 2024 року у справі №911/1581/23. 
Посилаючись на викладені обставини, положення статей 1, 2, 13, 15, 21, 24, 32 Закону України «Про оренду землі», 96, 148-1 ЗК України, 409, 514, 629, 792 ЦК України, представник позивача просив стягнути з СТОВ «ГОВТВА» на користь позивача заборгованість з орендної плати за 2023 рік в сумі 10274 гривні 33 копійки; 5951 гривень 81 копійка – пеня; 2121 гривні 64 копійки – інфляція за весь час прострочення; 617 гривень 30 копійок – 3 % річних за весь час прострочення), що загалом складає 18 965 гривень 08 копійок та стягнути з відповідачів судові витрати; визначити у рішенні суду органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахування пені за наступними формулами: [Пеня] = [10274, 33 гривень - Сума боргу за 2023 рік] ? 2 ? [облікова ставка НБУ (%)] / 100% / кількість днів у році ? [Кількість днів (з дати звернення до суду і до моменту виконання рішення суду в частині сплати основного боргу)].

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 грудня 2025 року дана заява була розподілена судді Лівер І.В. та присвоєно єдиний унікальний номер судової справи – 546/1332/25. 
Ухвалою суду від 05.01.2026 у справі відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче засідання на 05 лютого 2026 року. 

20 січня 2026 року до суду від представника відповідача – Яковенка О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що з позовом сторона відповідача не погоджується та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
25.09.2007 року між ОСОБА_3 , як орендодавцем, та ПАПФ ім. Тараса Шевченка, як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки №283 площею 4,74 га строком на 10 років. Вказаний договір було зареєстровано відповідно до чинних вимог законодавства, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №040756100195 від 12.12.2007 року. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва» (далі – СТОВ «Говтва») є правонаступником ПАПФ ім. Тараса Шевченка. У подальшому, між СТОВ «Говтва» та спадкоємцем орендодавця згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №1799 від 24.11.2016 року ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду від 28.11.2016 року до вищезазначеного договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5324281500:00:001:0492 площею 4,74 га, яким договір викладено в цілому в новій редакції. Надалі, між СТОВ «Говтва» та ОСОБА_4 відносно зазначеної земельної ділянки було укладено додаткову угоду від 21.02.2018 року, яким договір викладено в цілому в новій редакції. Так, відповідно до п. 2.1., п. 2.2. Додаткової угоди від 21.02.2018 року в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,74 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 5324281500:00:001:0492. Згідно з п. 3.1. Додаткової угоди від 21.02.2018 року цей договір діє до 31.12.2029 року. Відповідно до п. 4.1. Додаткової угоди від 21.02.2018 року орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 18 293,32 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4. даного Договору.
14.06.2023 ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281500:00:001:0492, площею 4,74 га, що є предметом вищезазначених договору оренди землі та додаткових угод до нього. 
Відповідно до п. 12.5. Додаткової угоди від 21.02.2018 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору. 
Разом з цим, 08.08.2023 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Говтва» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року, яким сторони дійшли згоди викласти п. 4.1. договору в наступній редакції: «4.1. Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 22 866, 65 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою».
Листом №8597 від 19.06.2023 року до СТОВ «Говтва» було направлено постанову Приватного виконавця Гуріної Т. В. про звернення стягнення у розмірі 20% на всі види доходів боржника ОСОБА_4 .
Таким чином, власником земельної ділянки з кадастровим номером 5324281500:00:001:0492 протягом 2023 року та, відповідно, орендодавцем за договором оренди землі №283 від 25.09.2007 року (з урахуванням додаткових угод) в період з 01.01.2023 року по 13.06.2023 року була ОСОБА_4 , а в період з 14.06.2023 року - ОСОБА_1 .
СТОВ «Говтва» належним чином виконано умови договору оренди землі щодо виплати орендної плати за 2023 рік.
Указане підтверджується платіжною інструкцією №14938 від 15.08.2023 року щодо виплати ОСОБА_1 10 136,82 грн, платіжною інструкцією №17810 від 14.09.2023 року щодо виплати ОСОБА_1 800 грн.; платіжною інструкцією 14937 від 15.08.2023 року щодо виплати ОСОБА_4 6 616,67 грн, платіжною інструкцією №15830 від 24.08.2023 року щодо виплати Приватному виконавцю Гуріній Т. В. 1 654,17 грн.
Представник відповідача зазначає, що відповідно до ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. 
Позивач у своїй позовній заяві посилається на вищезазначену норму, виділивши лише частину про перехід прав та обов`язків орендаря, при цьому свідомо ігноруючи вказівку в законодавстві про перехід таких прав виключно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (земельну ділянку). Таким чином, до переходу права власності 14.06.2023 року право на орендну плату (нарахування, виплата, належні вирахування) належать попередньому власнику.
Відповідно до п. 4.3. Додаткової угоди від 21.02.2018 року орендна плата виплачується Орендарем у встановленому п. 4.1. цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного податкового законодавства. Пунктом 4.4. зазначеної Додаткової угоди встановлено граничний строк для виплати орендної плати – 30 грудня поточного року користування.
У свою чергу станом на кінець 2023 року орендна плата за спірним договором нарахована та виплачена у повному розмірі. Будь-яка заборгованість станом на 30.12.2023 року відсутня.
Представник відповідача указує, що у СТОВ «Говтва» на виконанні знаходилася постанова Приватного виконавця Гуріної Т. В. про звернення стягнення у розмірі 20% на всі види доходів боржника ОСОБА_4 . Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 протягом 2023 року мала у власності земельну ділянку, яка була передана у платне користування СТОВ «Говтва» на підставі договору оренди.
Таким чином, СТОВ «Говтва» зобов`язане було провести нарахування орендної плати за період користування земельною ділянкою, протягом якого власницею була боржниця за виконавчим провадженням та здійснити відповідні вирахування на виконання постанови виконавця та Закону України «Про виконавче провадження».
Також у відзиві указана, що дане питання не має чіткого врегулювання в нормах цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Аналогічна ситуація регулюється нормами податкового законодавства у питанні сплати податку за землю при зміні власника протягом календарного року. Так, відповідно до офіційного роз`яснення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що міститься на його офіційному веб-порталі (https://dp.tax.gov.ua/media-ark/news-ark/950672.html) абзацами першим – шостим п. 286.5 ст. 286 ПКУ визначено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному ст. 42 ПКУ, до 01 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст. 58 ПКУ, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Нарахування фізичним особам сум земельного податку з підстав, визначених підпунктами «в», «г», «д» п. 286.1 ст. 286 ПКУ, проводиться контролюючими органами виключно у разі надання зазначених даних такими фізичними особами. У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника – юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 01 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником – починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
Отже, попри відсутність прямого врегулювання таких правовідносин нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», виходячи з норм суміжних галузей права, та враховуючи офіційне роз`яснення податкового органу, очевидним є необхідність нарахування орендної плати орендодавцю за кожен місяць користування земельною ділянкою, протягом якого ця ділянка йому належала. З моменту переходу права власності до нового орендодавця, нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою здійснюється новому власнику.
У даному випадку відчуження земельної ділянки відбулося не за договором купівлі-продажу, а через примусове відчуження виконавчою службою (фактично, без волі власника земельної ділянки), тож такий власник жодним чином не міг врегулювати питання виплати орендної плати із новим набувачем у договорі купівлі - продажу. А тому, не нарахування і не виплата орендної плати попередньому власнику за час, протягом якого земельна ділянка була у його власності, буде грубим порушенням його прав.
Крім того представник відповідача звертає увагу, що у своїй позовній заяві Позивач зазначає, що сума заборгованості, на його думку, станом на 31.12.2023 року складала 10 274,33 грн. Як зазначалося вище, додатковою угодою до договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року викладено п. 4.1. в наступній редакції: орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 22 866, 65 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою». Відповідно до п. 4.3. Додаткової угоди від 21.02.2018 року орендна плата виплачується Орендарем у встановленому п. 4.1. цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих), згідно з вимогами чинного податкового законодавства. Таким чином, сума у 10 274,33 грн. - це сума, яка підлягала до нарахування за період, протягом якого власником була ОСОБА_4 . Після вирахування з цієї суми податку на доходи з фізичних осіб та військового збору фактично на руки орендодавець отримує 10 274,33 - 1 849,38 -154,11 = 8 270,84 грн.
Таким чином у зв`язку з відсутністю будь-якого боргу за сплату орендної плати за 2023 рік, відсутні підстави як для задоволення вимог про стягнення такого боргу, так і для задоволення вимог про стягнення штрафних нарахувань (пені, 3% річних та інфляції за період прострочення).
З огляду на викладені обставини, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову (а. с. 40 - 44). 

Ухвалою суду від 02.04.2026 закрито підготовче провадження у даній справі, судове засідання призначено на 29 квітня 2026 року. 
У зв`язку із наданням судді Лівер І.В. тривалої відпустки відповідно до наказу № 03-ОС від 20 квітня 2026 року розпорядженням керівника апарату Решетилівського районного суду Полтавської області О. Радченка від 27 квітня 2026 року було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 546/1332/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2026 року дана справа була розподілена судді Зіненку Ю.В.
Ухвалою судді Зіненка Ю.В. від 27 травня 2026 року прийняти справу до свого провадження до свого провадження та повторно розпочато розгляд справи по суті. Судове засідання призначено на 03 червня 2026 року.

Позиція учасників судового процесу 

У судовому засіданні 03 червня 2026 року представник позивача – Беркута В.Л., посилаючись на викладені у позові обставини підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Крім того зазначив, що частина орендної плати, яку сплатив відповідач попередньому власнику земельної ділянки з кадастровим номером 5324281500:00:001:0492 – ОСОБА_5 , була сплачена 15.08.2023, тобто вже після переходу права власності на цю земельну ділянку до позивача, що суперечить положенню статті 148-1 ЗК України. також вказав, що посилання представника відповідача у відзиві на норми Податкового кодексу України є безпідставними, оскільки у постанові від 21 травня 2025 року у справі № 235/3143/24 Верховний Суд вказав, що для цивільних відносин властиві такі критерії, завдяки яким відносини є цивільними: юридична рівність, вільне волевиявлення, майнова самостійність їх учасників. Натомість публічні відносини мають інші, повністю протилежні характеристики. Законодавець не передбачив у статті 1 ЦК України можливості застосування до регулювання цивільних відносин норм публічних законів. 
Представник відповідача – Яковенко О.В., посилаючись на викладені у відзиві обставини, у задоволенні позову просив відмовити. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до копії свідоцтва, посвідченого 14 червня 2023 року Бєлашем Ю.Д., приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, відповідно до статті 61, 62 Закону України «Про виконавче провадження», статті 72 Закону України «Про нотаріат» та на підставі акта та акту про проведенні електронні торги, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві власності майно, що складається з: земельної ділянки, що розташована: Полтавська область, Полтавський район (до перейменування Решетилівський), Лиманська Друга сільська рада, кадастровий номер 5324281500:00:001:0492, площею 4,7400 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що раніше належало ОСОБА_4 (а. с. 7). 
Указана обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 14.06.2023 (а. с. 8).
У листі - повідомленні від 04.08.2023 до СТОВ «ГОВТВА» позивач ОСОБА_1 зазначав про набуття ним права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5324281500:00:001:0492 та просив надіслати на його поштову адресу копії усіх договорів оренди та додаткових угод до них щодо даної земельної ділянки (а. с. 9).
21 лютого 2018 року між попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_4 та СТОВ «ГОВТВА» було укладено додаткову угоду до Договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року, згідно з якою з метою приведення тексту договору оренди землі до вимог нормативних актів, якими врегульовані відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок (Цивільний кодекс України, Земельний кодекс України, Закон України «Про оренду землі», інші нормативно-правові акти), з урахуванням змін, що були внесені до тексту останніх та набули чинності на день укладення (підписання) даної додаткової угоди, Сторони дійшли згоди внести змінити в договір оренди землі, виклавши його в цілому в новій редакції. 
Відповідно до пунктів 2.1., п. 2.2. Додаткової угоди від 21.02.2018 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,74 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки 5324281500:00:001:0492. 
Згідно з пунктом 3.1. Додаткової угоди від 21.02.2018 цей договір діє до 31.12.2029. 
Згідно з пунктом 4.1. додаткової угоди орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 18 293,32 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4. даного Договору
Відповідно до пункту 4.4. Додаткової угоди від 21 лютого 2018 року орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується Орендарем на користь Орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування. 
Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати (пункт 9.1 Додаткової угоди). 
Відповідно до пункту 9.4. Додаткової угоди від 21 лютого 2018 року Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. 
Перехід права власності на орендовану земельну до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору (пункт 12.5. Додаткової угоди) (а. с. 10 – 13).
Згідно з додатковою угодою до договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року, зареєстрованого 12.12.2007 року за №040756100195, яка була укладена 08 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та СТОВ «ГОВТВА», Сторони дійшли згоди викласти п. 4.1 договору в наступній редакції: «4.1. Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 22866,65 (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят шість гривень 65 коп.) гривні за один повний рік користування земельною ділянкою (а. с. 14).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з серпня 2023 року по серпень 2023 року позивач отримав дохід, зокрема, за надання зем. ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзису сумі 12592,32 гривень, які були нараховані СТОВ «ГОВТВА» (а. с. 15).
У заяві від 03 листопада 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до СТОВ «ГОВТВА» щодо виплати орендної плати в повному розмірі за 2023 рік за винятком 12592,32 гривень (а. с. 16 – 17).
Згідно з листом СТОВ «ГОВТВА» від 13 листопада 2025 року №1256, направленого ОСОБА_1 , право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 було зареєстровано 14.06.2023 року на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 430, виданий 14.06.2023 року. Враховуючи викладене, орендну плату за 2023 рік було нараховано та виплачено СТОВ «ГОВТВА» відповідно до фактичних періодів володіння земельною ділянкою. Таким чином, зобов`язання СТОВ «Говтва» з виплати орендної плати за 2023 рік виконано у повному обсязі, підстави для повторної сплати відсутні (а. с. 18).
Відповідно до розрахунку пені, наведеного представником позивача, сума пені становить 5951,81 грн (а. с. 19).

У свою чергу на підтвердження викладених у відзиві на позов обставин стороною позивача було надано наступні докази.
Так, приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. до СТОВ «Говтва» було направлено постанову від 19.06.2023 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_4 у розмірі 20% щомісяця (ВП №71911060), винесену при виконанні виконавчого листа №553/8/21 від 08.11.2022, що видав Ленінський районний суд м. Полтави (а. с. 51). 
Згідно з копією платіжної інструкції №14938 від 15.08.2023 та платіжної інструкції №17810 від 14.09.2023 платником СТОВ «Говтва» було перераховано ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10136,82 грн та 800,00 грн як орендну плату за землю (а. с. 52, 54).
Згідно з копією платіжної інструкції №14937 від 15.08.2023 платником СТОВ «Говтва» було перераховано ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 6616,67 грн як орендну плату за землю (а. с. 52 зворот).
Крім того платником СТОВ «Говтва» було перераховано приватному виконавцю Гуріній Т.В. грошові кошти у сумі 1654,17 грн як утримання з ОП за 2023 згідно ВП№ 71911060 від 19.06.2023, ОСОБА_4 , що підтверджується копією платіжної інструкції №15830 від 24.08.2023 (а. с. 53).
Відповідно до відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 3 квартал 2023 року платником СТОВ «Говтва» із суми нарахованого доходу – 993,79 грн було сплачено 178,88 грн податку та 14,91 грн – військового збору, із суми нарахованого доходу – 10274,33 грн було сплачено 1849,38 грн податку та 154,11 грн – військового збору, а з суми нарахованого доходу – 12592,32 грн було сплачено 2266,62 грн податку та 188,88 грн – військового збору (а. с. 54 – 55, 56 – 57).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд 

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України. 
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частинами першою-четвертою статті 148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів.
Судом установлено, що 14 червня 2026 року ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області було посвідчено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281500:00:001:0492, площею 4,7400 га. 
Оскільки 21 лютого 2018 року між попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_4 та СТОВ «ГОВТВА» було укладено додаткову угоду до Договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року, а 08 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та СТОВ «ГОВТВА» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року, зареєстрованого 12.12.2007 року за №040756100195, то відповідно до позивача, як нового власника земельної ділянки, перейшли права та обов`язки орендодавця за указаним договором оренди земельної ділянки, що у повній мірі відповідає вимогам статті 148-1 ЗК України.
Відповідно до умов договору оренди з урахуванням додаткових угод до нього у позивача, як орендодавця є право, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Як було установлено судом за 2023 рік позивачу, як орендодавцю, пропорційно до терміну перебування у власності земельної ділянки 15 серпня 2026 року було нараховано 12592,32 грн орендної плати. 
У цей же день попередньому власнику вищевказаної земельної ділянки таким же чином було нараховано 10274,33 грн. 
У сумі нарахована орендна плата попередньому та новому власникам земельної ділянки становить 22866,65 грн, що відповідає визначеному у пункті 4.1. додаткової угоди від 08.08.2023 розміру.
При цьому суд вважає слушними доводи представника позивача про те, що всі права та обов`язки орендодавця станом на 15 серпня 2023 року мав позивач ОСОБА_1 , відповідно саме йому мала б бути виплачена орендна плата у повному розмірі. 
У той же час суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.
Так, відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В. від 19.06.2023 було звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_4 , яка отримує дохід у СТОВ «Говтва» у розмірі 20% щомісяця (а. с. 51). 
Згідно з частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Як зазначив представник відповідача у судовому засіданні на виконання указаної постанови приватного виконавця відповідачем було нараховано ОСОБА_4 орендну плату пропорційно до часу перебування у її власності земельної ділянки, тобто з 01 січня 2023 року по 13 червня 2023 року. При цьому орендну плату було нараховано пропорційно до визначеного пунктом 4.1. додаткової угоди від 08.08.2023, тобто у більшому розмірі, ніж це було визначено додатковою угодою до Договору оренди землі №283 від 25.09.2007 року, укладеною 21 лютого 2018 року між попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_4 та СТОВ «ГОВТВА». 
Ураховуючи тривалі договірні відносини між ОСОБА_4 , як попереднім власником земельної ділянки, та відповідачем, які складали понад п`ять років, з яких понад п`ять місяців вона була власником земельної ділянки у 2023 році, відповідач, як добросовісний орендар, мав всі підстави вважати за доцільне нарахувати ОСОБА_4 частину орендної плати за 2023 рік. 
До того ж суд звертає увагу, що попередньому власнику земельної ділянки ОСОБА_4 орендарем було здійснено нарахування на підставі постанови державного виконавця, вимога якого є обов`язковою до виконання. 
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Верховний Суд у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
Суд зазначає, що з урахуванням обставин даної справи задоволення позовних вимог покладе на відповідача не передбачений договором оренди землі обов`язок по виплаті значно більшої суми орендної плати, аніж це передбачено самим договором, оскільки обумовлена сума орендної плати у повному розмірі була вже виплачена власникам земельної ділянки.

Щодо посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 08 липня 2024 року у справі №911/1580/23 слід зазначити таке.
Так, у даній постанові Верховний Суд вказав: «Враховуючи зазначені правові висновки Верховного Суду щодо розмежування універсального та сингулярного правонаступництва юридичної особи, колегія суддів, зважаючи на те, що норми статті 1481 та пункту 24 Перехідних положень ЗК України ЗК України (в редакції, чинній з 27.05.2021), так само як і умови договору оренди від 28.12.2009 у розумінні статті 514 ЦК України не містять жодних застережень чи винятків щодо допустимості переходу до місцевих територіальних громад прав орендодавця за договорами оренди земельних ділянок лише на майбутнє (зокрема права вимагати внесення орендної плати за період після набуття земельної ділянки в комунальну власність), а Київська ОДА (попередній орендодавець та представник власника) не припинилася як юридична особа, дійшла висновку, що до Томашівської сільради в порядку сингулярного правонаступництва та в силу прямої вказівки закону з 20.08.2021 перейшли всі права та обов`язки орендодавця (Київської ОДА) за договором оренди від 28.12.2009, в тому числі право кредитора вимагати сплати заборгованості з орендної плати за простроченими зобов`язаннями, строк виконання яких настав до 19.08.2021, оскільки відповідне право кредитора (нового власника) вже існувало на момент переходу цих прав». 
З урахуванням указаного висновку суд погоджується з твердженням сторони позивача про те, що у позивача наявне право вимагати сплати заборгованості з орендної плати за простроченими зобов`язаннями, строк виконання яких настав до моменту переходу права власності до позивача на земельну ділянку з кадастровим номером 5324281500:00:001:0492. Проте таке право позивач може реалізувати лише у випадку, якщо відповідне право кредитора (нового власника) вже існувало на момент переходу цих прав. 
Проте у зв`язку зі сплатою орендарем частини орендної плати попередньому власнику ОСОБА_4 , на момент визначеного пунктом 4.4. додаткової угоди від 21.02.2018 граничного строку виплати орендної плати за 2023 рік, про що суд зазначав вище, заборгованості відповідача по сплаті орендної плати позивачу не було.

Таким чином, суд вважає, що встановлені обставини справи дають підстави для висновку щодо ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Щодо судових витрат

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд покладає понесені судові витрати на позивача. 
У зв`язку із цим доводам представника позивача щодо витрат позивача на надання правничої допомоги, які були викладені у клопотанні про долучення доказів, суд оцінку не надає. 

На підставі викладеного, та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-80, 81, 83, 84, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник позивача – ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» про стягнення заборгованості за договором оренди відмовити.
Судові витрати позивача покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Відомості про учасників судового процесу:

Позивач – ОСОБА_1  – адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .
Представник позивача – ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .
Відповідач – Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва», місцезнаходження: вул. Полтавська, буд. 96, м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, 38400, ІКЮО в ЄДРПОУ 13952156.
Представник відповідача – Яковенко Олександр Васильович, адреса: м. Полтава, РНОКПП - 3298712798.

Повне рішення складено 04 червня 2026 року.

Суддя Ю.В. Зіненко