ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6461/25	

Головуючий суддя І інстанції – Татаринов Д.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2025 в адміністративній справі №280/6461/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, викладену у формі постанови від 12 червня 2025 року № 1172925775-2025-2 у призначенні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 28 листопада 2024 року страхову виплату згідно Довідки МСЕК серії 12 ААА № 125285 від 28 листопада 2024 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, викладену у формі постанови від 12 червня 2025 року № 1172925775-2025-2 у призначенні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 28 листопада 2024 року страхову виплату згідно Довідки МСЕК серії 12 ААА № 125285 від 28 листопада 2024 року.
В іншій частині позовних вимог було відмовлено.
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що сума страхової виплати у разі повторного ушкодження здоров`я визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров`я, а вже середньомісячна заробітна плата обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я, за бажанням потерпілого. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні як отримувач страхової виплати, внаслідок зареєстрованого страхового випадку трудового каліцтва, що стався 10 червня 1997 року.
Згідно Акту Н-1/П про розслідування нещасного випадку, що стався 09 серпня 2024 року в АТ «Запорізький завод залізобетонних шпал» позивач отримав травму.
Згідно довідки МСЕК про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 125285 від 28 листопада 2024 року в пункті 7 визначена ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: «Шістдесят п`ять % з 28 листопада 2024 року».
19 грудня 2024 року ОСОБА_1 вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з урахуванням 65% втрати професійної працездатності.
До вказаної заяви позивачем додано зокрема копії вищезазначеної довідки МСЕК та Акту про розслідування нещасного випадку, що стався 09 серпня 2024 року в АТ «Запорізький завод залізобетонних шпал».
Постановою Шевченківського об`єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя № 1172925775-2024-4 від 25 грудня 2024 року позивачу відмовлено у здійсненні страхових виплат/наданні соціальних послуг у зв`язку із відсутністю інформації, що підтверджує право на страхову виплату (документи).
Позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із скаргою на вищезазначене рішення відповідача, проте така скарга залишена без задоволення.
Листом від ГУ ПФУ в Запорізькій області за № 2953-2422/Р-02/8-0800/25 від 24 лютого 2025 року позивача повідомлено про те, що підставою для відмови у призначенні страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві стала відсутність у матеріалах справи “Протоколу засідання комісії з питань охорони праці підприємства” із зазначенням відсотку зменшення одноразової допомоги. Також, вказано, виписка з Акту огляду МСЕК від 28 листопада 2024 року № 12ААА № 125285 від 28 листопада 2024 року заповнена невірно, а саме, необхідно вказати відсоток втрати професійної працездатності за обома випадками. 
11 червня 2025 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення страхової виплати та надав ті ж самі документи, що і до заяви від 19 грудня 2024 року.
Проте, постановою ГУ ПФУ в Запорізькій області № 1172925775/1172925775-2025-2 від 12 червня 2025 року позивачу відмовлено у здійсненні страхових виплат/наданні соціальних послуг у зв`язку з відсутністю інформації, що підтверджує право на страхову виплату (документи).
Підставою для відмови визначено «Відсутність інформації, що підтверджує право на страхову виплату (документи)».
Не погоджуючись з відмовою відповідача у здійсненні страхової виплати, викладеної у постанові № 1172925775/1172925775-2025-2 від 12 червня 2025 року, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у здійсненні страхових виплат позивачу здійснена відповідачем за відсутності підстав, передбачених Законом №1105-XIV, або підстав, передбачених іншим законом, а отже рішення відповідача є протиправним.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV).
За змістом частини 1 статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закон №1105-XIV на уповноважений орган управління та його територіальні органи, серед іншого, покладено завдання здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону.
Частиною 1 статті 30 Закону №1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Страхові виплати складаються, зокрема, із щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата) (пункт 1 частини 7 статті 30 Закону №1105-XIV).
Відповідно до статті 37 Закону №1105-XIV для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління заяву (у паперовій або електронній формі) про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України. Заява в електронній формі подається через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України.
За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.
Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.
Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі поданої в електронній або паперовій формі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:
1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;
2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;
3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;
4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;
5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;
6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;
7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;
8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;
9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;
10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.
З вищевикладеного вбачається, що особою, яка виявила намір отримати страхову виплату до органу пенсійного фонду подається лише заява, а рішення про призначення страхової виплати органом пенсійного приймається з урахуванням інформації, одержаної ним шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій.
Статтею 38 Закону №1105-XIV визначено, що територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі поданої в електронній або паперовій формі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.
Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.
Територіальні органи уповноваженого органу управління можуть затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.
Відповідно до статті 39 Закону №1105-XIV уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо:
1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку;
2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок;
3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.
Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.
Як видно з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного рішення були висновки відповідача про відсутність інформації, що підтверджує право на страхову виплату (документи)».
Згідно листа відповідача від 02.07.2025, підставою для відмови у призначенні соціальної допомоги було:
- відсутність у матеріалах справи “Протоколу засідання комісії з питань охорони праці підприємства” із зазначенням відсотку зменшення одноразової допомоги;
- виписка з Акту огляду МСЕК від 28 листопада 2024 року № 12ААА № 125285 від 28 листопада 2024 року заповнена невірно, а саме, необхідно вказати відсоток втрати професійної працездатності за обома випадками.
Так, з матеріалів справи видно, що страхові виплати позивачу виплачуються з 2008 року за першим страховим випадком, який трапився у 1997 році.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в силу приписів ст. 37 Закону №1105-XIV, протокол комісії з питань охорони праці підприємства від особи заявника не вимагається.
Також, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 37 №1105-XIV у разі відсутності необхідної інформації орган пенсійного фонду може повідомити позивача про необхідність надання додаткових документів чи інформації з посиланням на нормативно правові акти, якими вимагається надання таких документів чи інформації, до прийняття рішення про відмову у призначенні страхових виплат.
Проте, доказів такого повідомлення матеріали справи не містять.
Що стосується посилань відповідача на те, що з урахуванням Порядку здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1467 та № 4-1 у разі повторного ушкодження здоров`я сума страхової виплати визначається згідно із ступенем (у відсотках втрати професійної працездатності за сукупністю випадків ушкодження здоров`я), то колегія суддів апеляційного суду зазначає що згідно пункту 4 розділу 5 вищезазначеного Порядку № 4-1 у разі повторного ушкодження здоров`я середньомісячна заробітна плата за бажанням потерпілого обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я. Сума страхової виплати в такому разі визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров`я.
Отже, наведена виплата із обчисленням заробітної плати за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я (у разі повторного ушкодження) здійснюється виключно за бажанням заявника. 
Тільки у випадку бажання потерпілого обчислювати заробітну плату за періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я сума страхових виплат визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров`я.
Як видно з матеріалів справи, з наведеним зверненням позивач не звертався, що спростовує доводи представника відповідача стосовно необхідності внесення виправлень до довідки МСЕК серії 12 ААА № 125285 від 28 листопада 2024 року.
Також, із вказаного пункту Порядку 4-1 вбачається, що ступінь (у відсотках) втрати професійної працездатності за сукупністю випадків ушкодження здоров`я встановлюється МСЕК, а не органом пенсійного фонду.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що Законом №1105-XIV, Порядками 1467 та № 4-1 органи пенсійного фонду не уповноважено перевіряти коректність заповнення довідок МСЕК (в частині визначення втрати працездатності) чи повернення таких довідок на опрацювання до медичних закладів за вказаних підстав.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відмова у здійсненні страхових виплат позивачу здійснено відповідачем за відсутності підстав, передбачених Законом №1105-XIV, або підстав, передбачених іншим законом, а отже рішення відповідача є протиправним.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2025 в адміністративній справі №280/6461/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко