Справа № 395/1400/25         Провадження № 2/395/38/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого – судді Забуранного Р.А.
при секретарі Романенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

До Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 101598014 від 22.01.2021 року у розмірі 24852,5 грн., та судові витрати, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.01.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 101598014 від 22.01.2021, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень, на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору.
18.10.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір відступлення прав вимоги №77-МЛ. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 101598014 від 22.01.2021 року.
В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого має заборгованість на загальну суму 24852,5 грн., яка складається з наступного: 4850,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 20002,5 грн. – заборгованість за процентами.
07.11.2025 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив суд поновити строки подачі відзиву на позовну заяву, оскільки на теперішній час він перебуває на військовій службі і ознайомився з позовом лише 30.10.2025 року, та відмовити ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
09.06.2026 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» позовні вимоги підтримує в повному обсязі, представника позивача просив суд долучити письмові пояснення на відзив до матеріалів справи, розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «ФК «КредитКапітал».
Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надіслав письмову заяву, в якій вказав, що не зможе з`явитися на суд, в зв`язку з проходженням військової служби в навчальній частині НОМЕР_1 .
За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за такими обставинами. 
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що 22.01.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 101598014 від 22.01.2021, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень, на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору.
18.10.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір відступлення прав вимоги №77-МЛ. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 101598014 від 22.01.2021 року.
В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого має заборгованість на загальну суму 24852,5 грн., яка складається з наступного: 4850,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 20002,5 грн. – заборгованість за процентами.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача за Договором № 101598014 від 22.01.2021 року в частині нарахованих відсотків за користування кредитами.
Як вбачається з копії довідки, підписаної командиром військової частини НОМЕР_1 , солдат  ОСОБА_1 , 25.10.2025 року призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .
Частиною 15 статтi 14 Закону України «Про соцiальний i правовий захист вiйськовослvжбовцiв та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Таким чином, на ОСОБА_1 , як на вiйськовослужбовця, який перебуває на вiйськовiй службi в особливий перiод, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статтi 14 Закону України «Про соцiальний i правовий захист вiйськовослvжбовцiв та членів їх сімей».
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постановi вiд 14.05.2021 у справi № 502/1438/18.
У постанові вiд 18 сiчня 2023 року у справi № 642/548/21 Верховний Суд зазначив, що за наявностi позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повиннi самостiйно здiйснювати перерахунок кредитного заборгованостi з огляду на поширення на позичальника пiльг, передбачених пунктом 15 статтi 14 Закону України "Про соцiальний i правовий захист вiйськовослужбовцiв та членiв їx сiмей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованостi за тiлом кредиту на суми зарахованих платежiв на погашения штрафних санкцій, пенi та процентiв за користування кредигом)».
З огляду на вище викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за Договорами не підлягають до задоволення.
Нарахування позивачем відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за не своєчасне виконання зобов`язання Відповідачу, порушує ч. 15 ст. 14 Закону України № 2011-ХІІ та Конституцію України, Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, Суд враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором № 101598014 від 22.01.2021 року в розмірі 4850,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4850,00 грн.
Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у справі, суду надано: договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, акт № 803 про надання послуг від 06.07.2025 року; детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом та їх вартість.
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 19,52 % (4850,00 х 100 / 24852,50), витрати на правничу допомогу слід стягнути в розмірі 1561,60 грн. (8000 х 19,52 % : 100).
Відповідно до ст.141 ЦПК України  з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 19,52 % (4850,00 х 100 / 24852,50), судовий збір слід стягнути в розмірі 472,85 грн. (2422,40 х 19,52 % : 100).

Враховуючи викладене, у відповідності до ст. 1054, 1077-1086 ЦК України, керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 280, 288 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором № 101598014 від 22.01.2021 року у розмірі 4850 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, судовий збір у розмірі 472(чотириста сімдесят дві) гривні 85 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1561 (одна тисяча п`ятсот шістдесят одна) гривня 60 копійок, а всього стягнути 6884 (шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 45 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя:      Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 18 червня 2026 року.