ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"02" червня 2026 р. Справа № 924/413/26 

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали справи
за позовом Славутської міської ради, Хмельницька області, Шепетівського району, м.Славута
до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла", м. Київ 
про стягнення 171392,64 грн

Представники сторін:
від позивача: Соболевська Т.В. (в режимі відеоконференції)
від відповідача: не з`явився

встановив: Славутська міська рада звернулась з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла", м.Київ про стягнення 171392,64 грн безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності без достатньої правової підстави.
Процесуальні дії по справі.
21.04.2026 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Славутської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла" про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати у сумі171392,64 грн
Ухвалою суду від 22.04.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 27.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10:30 год 19 травня 2026.
Ухвалою суду від 19.05.2026 закрито підготовче провадження у справі №924/413/26, призначено справу №924/413/26 до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 12:30 год. "02" червня 2026 р.
Позиція позивача. 
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач, який є власником об`єкта нерухомого майна – нежитлової будівлі площею 478,8 кв. м, по вул. Приміській, буд. 4а у м. Славута Хмельницької області, яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,1495 га, з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з моменту набуття права власності на нерухоме майно (22.09.2020) використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, плату за користування даною земельною ділянкою не здійснює. Таким чином, зазначає, що ТОВ "ФК "Амбрелла" внаслідок безпідставного користування земельною ділянкою комунальної власності зберегло у себе кошти у вигляді орендної плати за період з 22.10.2024 по 13.03.2026 в розмірі 171 392,64 грн
Відповідач, починаючи з 22.10.2021 року не є ані Власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, (враховуючи також і попередні договірні відносини з орендодавцем) є саме орендна плата.
Податковим Кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (стаття 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового Кодексу України).
Позивач посилається на ст.1 Закону України «Про оренду землі» ст. 83, 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Тобто обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат — він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав).
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив таку правову позицію: у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України (пункт 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19, пункт 7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20).
Подібні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018р. у справі № 922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016р. у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016р. у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017р. у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 14.01.2019р. у справі № 912/1188/17.
На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п.4 ст.1212 Цивільного Кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Відповідно до статті 1214 Цивільного Кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Відповідач у вказаний період користувався спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави — правовстановлюючого документу на землю, оскільки на ній знаходиться належний на праві власності об`єкт нерухомого майна, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного Кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.
За умовами частини 2 статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі № 922/2060/20 вказав, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Позиція відповідача.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позов суду не надав.
Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).
Враховуючи обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
ТОВ „Фінансова компанія „Амбрелла” з 22.09.2020 є власником нежитлового приміщення площею 478,8 кв.м., що знаходиться в місті Славута Хмельницької області по вулиці Приміській, 4а, що підтверджується свідоцтвом від 22.09.2020, виданим приватним нотаріусом Славутського нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №375366094 від 22.04.2024.
Власником земельної ділянки з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015 площею 0,1495 га за адресою: Хмельницька область, м. Славута, вул. Приміська, 4а з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі є територіальна громада м. Славута в особі Славутської міської ради, право власності на земельну ділянку зареєстровано 29.07.2016, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №375369399 від 22.04.2024. 
Рішеннями Славутської міської ради встановлювалися ставки плати за оренду земельних ділянок на території м. Славута, зокрема: 
- рішенням від 29.05.2018 року № 12-30/2018 „Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської територіальної громади з 2019 року” для земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі встановлено ставку орендної плати на рівні 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (вводиться в дію з 01.01.2019);
- рішенням від 25.06.2021 року № 2-7/2021 „Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської територіальної громади з 2022 року” для земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі встановлено ставку орендної плати на рівні 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (вводиться в дію з 01.01.2022).
Згідно довідки Славутської міської ради від 05.02.2025 №04-32/2 рішення Славутської міської ради від 25.06.2021 року № 2-7/2021 було оприлюднено 27.06.2021 на офіційному сайті Славутської міської ради та її виконавчого комітету https://slavuta-mvk.gov.ua.
Згідно витягу №НВ-9956712172026 від 12.03.2026 із технічної документації з нормативної грошової оцінки нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015 становить 1663942,89 грн
У службовій записці від 19.03.2026 начальником фінансового управління виконавчого комітету Славутської міської ради повідомлено міського голову та надано розрахунок збитків (безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати), заподіяних внаслідок не заключення договору оренди та використання земельної ділянки з порушенням законодавства про плату за землю по ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла", що знаходиться в м. Славута за адресою вул. Приміська, 4а, площею 1495 кв.м за період з 22.10.2024 по 13.03.2026.
У претензії від 19.03.2026 вих. №04-29/458 позивач просив відповідача сплатити безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015 в розмірі 171 392,64 грн
До претензії надано розрахунок збитків (безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати), здійснений фінансовим управлінням виконавчого комітету Славутської міської ради, згідно якого нарахування в розмірі 171 392,64 грн проведено за період з 22.10.2024 по 13.03.2026. У примітці до розрахунку зазначено, що при розрахунку вартості земельної ділянки у 2026 році врахована нормативна грошова оцінка відповідно до витягу №НВ-9956712172026 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 12.03.2026; у 2025 році – відповідно до того є витягу зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнта індексації за 2025 рік на рівні 1,08; у 2024 році – відповідно до того є витягу зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнта індексації за 2025 рік на рівні 1,08 та за 2024 рік на рівні 1,12.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Згідно зі статями 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Податковим кодексом України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
За змістом статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України „Про оренду землі” оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з відповідача, як власника об`єкту нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розміщений, за період з 22.10.2020 по 21.10.2024.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Судом встановлено, що ТОВ „Фінансова компанія „Амбрелла” з 22.09.2020 є власником нежитлового приміщення, розташованого площею 478,8 кв.м., що знаходиться в місті Славута Хмельницької області по вулиці Приміській за номером 4а, що підтверджується свідоцтвом від 22.09.2020, виданим приватним нотаріусом Славутського нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №473518857 від 21.04.2026.
Земельна ділянка за адресою по вулиці Приміській, 4а в місті Славута Хмельницької області має кадастровий номер 6810600000:02:002:0015 та сформована в розмірі 0,1495 га, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №473518857 від 21.04.2026. 
У силу приписів статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Зазначені правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду 09.11.2021 року у справі № 905/1680/20, від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17.
Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно (22.09.2020), яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015 відповідач використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, плату за користування даною земельною ділянкою не здійснює.
Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18, від 09.02.2021р. у справі №922/3617/19.
Також Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, що для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень ст.ст. 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташовано, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативної грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави (постанови Верховного Суду від 27.07.2023 у справі № 918/779/22, від 02.11.2022 у справі № 915/766/21, від 05.10.2022 у справі № 915/767/21 та інші).
Щодо правових підстав для використання земельної ділянки.
Відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Аналогічні положення містить ст. 120 ЗК України.
Разом з тим, ч. 11 ст. 120 ЗК України у чинній редакції передбачено, що якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.
Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку.
Положення глави 15, ст.ст. 120, 125 ЗК України, ст. 1212 ЦК України дають підстави вважати, що у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України (пункт 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19, пункт 7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20).
Подібні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018р. у справі № 922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016р. у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016р. у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017р. у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 14.01.2019р. у справі № 912/1188/17.
Враховуючи, що ТОВ „Фінансова компанія „Амбрелла” з 22.09.2020 є власником нежитлового приміщення, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015, площею 0,1495 га, що знаходиться в місті Славута Хмельницької області по вулиці Приміській, 4а, відповідач є фактичним користувачем вказаної земельної ділянки та має право на її використання, як власник нерухомого майна, яке на ній знаходиться. 
Власником земельної ділянки з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015 площею 0,1495 га за адресою: Хмельницька область, м. Славута, вул. Приміська, 4а з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі є територіальна громада м. Славута в особі Славутської міської ради, право власності на земельну ділянку зареєстровано 29.07.2016, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №473518560 від 21.04.2026. 
З огляду на викладене, ТОВ „Фінансова компанія „Амбрелла”, як фактичний користувач земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.02.2021р. у справі №922/3617/19.
Щодо розміру доходів, пов`язаних з безпідставним збереженням майна, які підлягають відшкодуванню та періоду користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави. 
Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Зі змісту положень частини 4 статті 5, абзацу 3 частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель", пункту 289.1 статті 289 ПК України слідує, що для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 ПК України).
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20, постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19.
Статтею 12 Закону України „Про оцінку земель” регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України „Про оцінку земель”).
Згідно з частинами 1, 2 статті 20, частини 1 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. 
Згідно з положеннями частини третьої статті 23 Закону України „Про оцінку земель” витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Відповідно до ст. 288.5 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Велика Палата Верховного Суду аналізуючи положення ПК України та законодавства про оцінку земель (Закон України „Про оцінку земель”, Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 25.11.2016 №489, Методику нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року №213, Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051) у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 зробила висновок, що належними доказами на обґрунтування оцінки землі є довідка, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічна документація на земельну ділянку, виготовлена компетентним органом.
Як вбачається із розрахунку безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015, площею 0,1495 га, що знаходиться в місті Славута Хмельницької області по вулиці Приміській, 4а здійсненого фінансовим управлінням виконавчого комітету Славутської міської ради, нарахування проведено за період з 22.10.2024 по 13.03.2026 в розмірі 171 392,64 грн
У примітці до розрахунку зазначено, що при розрахунку вартості земельної ділянки у 2026 році врахована нормативна грошова оцінка відповідно до витягу №НВ-9956712172026 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 12.03.2026; у 2025 році – відповідно до того є витягу зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнта індексації за 2025 рік на рівні 1,08; у 2024 році – відповідно до того є витягу зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнта індексації за 2025 рік на рівні 1,08 та за 2024 рік на рівні 1,12.
Також із розрахунку слідує, що розмір річної орендної плати розраховано виходячи зі ставки 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що узгоджується з рішенням Славутської міської ради від 29.05.2018 за №12-30/2018 „Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території міста Славути з 2019 року” так з рішенням Славутської міської ради „Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської територіальної громади з 2022 року”, для земель з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування будівель торгівлі.
Площа земельної ділянки, з якої проведено нарахування становить 0,1495 га. 
Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2016 за територіальною громада м. Славута в особі Славутської міської ради зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015 площею 0,1495 га за адресою: Хмельницька область, м. Славута, вул. Приміська, 4а.
Тобто, земельна ділянка з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015 є сформованою в розмірі 0,1495 га.
Зважаючи на те, що вище вказана земельна ділянка, на якій знаходиться нерухоме майно ТОВ „Фінансова компанія „Амбрелла” була сформована на момент набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, та враховуючи, що ТОВ „Фінансова компанія „Амбрелла” не зверталося до Славутської міської ради із заявою щодо здійснення поділу земельної ділянки, у позивача не було підстав для здійснення поділу сформованої земельної ділянки.
У випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.
Суд перевіривши розрахунок безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6810600000:02:002:0015, площею 0,1495 га, доходить висновку про правильність його здійснення в розмірі 171 392,64 грн за період з 22.10.2024 по 13.03.2026.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77, код ЄДРПОУ 42855051) на користь Славутської міської ради (30000, Хмельницька область, Шепетівський район, м. Славута, вул. Соборності, 7, код ЄДРПОУ 34270865) 171392,64 ( сто сімдесят одна тисяча триста дев`яносто дві гривні 64 коп.) безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) витрат по оплаті судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.
Повне рішення складено 02.06.2026.

Суддя І.В. Грамчук