ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №322/337/25    Головуючий в 1 інст.Гасанбеков С.С.
Провадження №33/807/114/26     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Кравцова В.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Кравцова В.В. на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 травня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 07 березня 2025 року, о 23-45 годині, по вул.Вільна, 15 в смт.Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Double Cab 4WD, без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник – адвокат Кравцов В.В просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відеозаписи події, які мають назву «WhatsApp», не відповідають вимогам Інструкції та отримані з порушенням вимог закону. 
Посилається на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу. 
Вказує, що працівники поліції не встановили належним чином ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .
Звертає увагу на те, що в протоколі, акті огляду та направленні на огляд зазначені різні ознаки алкогольного сп`яніння. 
Зауважує, що з відеозапису убачається, що акт огляду в присутності ОСОБА_1 не складався та копія цього акту останньому теж не надавалась, що свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння. 
Також, зазначає про те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, що є порушенням права ОСОБА_1 на захист. 

21 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшли клопотання захисника-адвоката Кравцова В.В. про виклик співробітників поліції, витребування оригіналів відеозаписів, залучення прокурора, зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 до звільнення його з військової служби або припинення особливого періоду, призначення експертизи з технічного дослідження відеозапису.
22 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника-адвоката Кравцова В.В. про визнання огляду на стан алкогольного сп`яніння недійсним, оскільки огляд ОСОБА_1 мав бути проведений у відповідності до вимог ст..266-1 КУпАП, оскільки останній є військовослужбовцем, застосування принципу індивідуалізації, а саме: накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо клопотання захисника-адвоката Кравцова В.В. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 до звільнення його з військової служби або припинення особливого періоду, апеляційний суд звертає увагу на таке.
За змістом положень ст.294 КУпАП, участь в апеляційному розгляді осіб – учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.
Апеляційний суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
У листі Верховного Суду від 04 грудня 2025 року №718/0/158-25, який адресований апеляційним та місцевим судам загальної юрисдикції, зазначено, що зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, на військовій службі, можливе лише після внесення відповідних змін до КУпАП.
У зв`язку з наведеним, клопотання захисника-адвоката Кравцова В.В. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 до звільнення його з військової служби або припинення особливого періоду задоволенню не підлягає.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явився, захисник останнього - адвокат Кравцов В.В. зазначив про обізнаність ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання, вважав за можливе здійснювати розгляд справи апеляційним судом за відсутності ОСОБА_1 , зазначив про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ним та ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 . 
Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Кравцова В.В., який підтримав апеляційну скаргу, з урахуванням поданих клопотань, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №592727 від 08 березня 2025 року, згідно з яким, 07 березня 2025 року, о 23-45 годині, по вул.Вільна, 15 в смт.Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Double Cab 4WD, без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складене у зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на місці зупинки;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушення координації рухів, за допомогою спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з відмовою останнього від проходження такого огляду;
- у довідці про відсутність повторності за ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та отримання останнім посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 25 січня 2017 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Як убачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, на розгляд справи повторно не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, а також не подав до суду заяви про відкладення розгляду справи. 
За таких обставин, відповідно до ст. 268 КУпАП, суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Кравцова В.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції суддя визнав необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки нормами КУпАП не передбачено здійснення дистанційного судового провадження, а норма ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є бланкетною. 
При цьому, захиснику було забезпечено можливість ознайомитися з матеріалами справи та заявити клопотання.
Клопотання захисника про залучення до участі у цій справі прокурора, суддя визнав необґрунтованим, з огляду на таке.
Мотивуючи це клопотання, захисник послався на рішення Європейського суду з прав людини від 06 жовтня 2022 року у справі «Бантиш та інші проти України» (заява №13063/18). Водночас захисником не враховано правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 30 серпня 2023 року по справі № 208/712/19 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 113247461), в якому зазначено, що: «у частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак, процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП «Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення» не включає прокурора до складу учасників цього провадження» (п. 22). «Зміст показань особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, і свідків у судовому засіданні міг би залежати від поставлених запитань, способу допиту і проведення його судом замість прокурора. Натомість долучені до справи письмові докази були зібрані й задокументовані органом Національної поліції без участі суду» (п. 36).
Отже, оскільки у даному випадку розгляд справи проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а для ухвалення судового рішення суддею досліджено виключно ті докази, що були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, необхідності в участі прокурора під час розгляду цієї справи не вбачається.
Клопотання захисника про виклик до суду для надання роз`яснень інспектора СРПП старшого лейтенанта поліції Врубеля Дмитра Павловича, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, суд також визнав необґрунтованим у зв`язку з тим, що у клопотанні не зазначено, для усунення яких саме протиріч в адміністративному матеріалі потребуються роз`яснення поліцейського.
Також, захисник заявив клопотання, в якому просив витребувати з відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області наступні відомості: - відомості з журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації за 07.03.2025; - відомості з журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації про видачу інспектору СРПП Відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ст. лейтенанту поліції ОСОБА_2 07 березня 2025 року портативного відеореєстратору та карти пам`яті з зазначенням їх інвентаризаційного номеру; - відомості про оснащення транспортного засобу, на якому інспектор ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області виконував свої службові обов`язки, відеореєстратором з зазначенням його моделі та марки, а також витяг з журналу обліку про видачу карти пам`яті; - відеозаписи з портативних відеореєстраторів інших співробітників поліції, які перебували у групі разом з інспектором СРПП Відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ст. лейтенантом поліції Врубелем Дмитром Павловичем.
В обґрунтування цього клопотання захисник зазначив таке. 
01 травня 2025 року адвокатом Кравцовим В.В. отримано лист-відповідь від Національної поліції України № 79952025 щодо переліку технічних засобів відеозйомки, які використовуються органами національної поліції, а саме: - цифрова нагрудна відеокамера CammPro 1826R2.3/323H; - персональний відеореєстратор HD 1080р з картою пам`яті (SD-карта на 32 Гб) із GPS та спеціалізоване програмне забезпечення; - нагрудна камера Eeyelog EH22B; - цифрова нагрудна відеокамера підвищеної міцності Video Badge VB-400; - тактичний відеореєстратор з картою пам`яті Micro SD. З наявних у справі відеозаписів неможливо встановити: - факт та підстави зупинення транспортного засобу, яким нібито керував ОСОБА_1 ; - встановлення співробітниками поліції ознак алкогольного сп`яніння; - факт безперервності відеозапису, так перший відеозапис містить фіксацію періоду часу з 23.38.20 годин до 23.53.16 годин; другий відеозапис 23.53.20 годин по 00.08.20 годин, третій відеозапис з 00.08.20 годин по 00.23.20 годин, четвертий відеозапис 00.23.20 годин по 00.34.05 годин, п`ятий відеозапис з 00.35.03 годин по 00.50.04 годин, шостий відеозапис з 01.05.05 годин по 01.19.51 годин; - відеозаписи WhatsApp Video 2025-03-08 at 07.18.57 (2) та WhatsApp Video 2025-03-08 at 07.18.57 зроблені за допомогою відеореєстратора 70mai, який відсутній в переліку, визначеному у листі від 01 травня 2025 року №79952025; - відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №592727 від 08 березня 2025 року відеофіксація здійснювалась за допомогою технічного засобу інвентаризаційний номер 11130138829/18, в той час як, відповідно до постанови про накладення стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4220861 від 08 березня 2025 року, до постанови додавались відео з нагрудної бодікамери інв № 29/18. Зазначені процесуальні документи складені та підписані однією і тією самою особою, а саме інспектором СРПП Відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Врубелем Дмитром Павловичем. 
Зазначені обставини, на думку захисника, не дають можливість встановити чи було дотримано співробітниками Національної поліції вимог Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026.
Клопотання про витребування вищезазначених доказів суд визнав необґрунтованим, оскільки з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку поліцейськими, а також виявлення поліцейськими у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що ОСОБА_1 було неодноразово повідомлено, а відтак висунуто вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився. Відсутність безперервності відеозапису у даному випадку не впливає на можливість повного з`ясування судом всіх істотних обставин вчиненого правопорушення.
Крім вищезазначеного, захисник заявив клопотання про призначення по справі судової експертизи з технічного дослідження наявного в матеріалах даної справи відео-звукозапису, проведення якої доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса». На вирішення експертам поставити наступні питання: - чи є наданий на дослідження відеозвукозапис автентичним; - чи є наданий на дослідження відеозвукозапис оригіналом чи копією; - чи зазнавав змін наданий на дослідження відеозвукозапис; - за допомогою одного чи декількох технічних пристроїв зафіксовані фрагменти наданого на дослідження відеозвукозапису; - на які технічні засоби здійснено відеофіксацію; - коли було створено відеозаписи.
Зазначене клопотання суд визнав необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.
У даному випадку ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував факту керування транспортним засобом, що зафіксований на відеозаписі, не надав суду доказів оскарження винесеної відносно нього постанови від 08 березня 2025 року серії ЕНА № 4220861 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, не стверджував про те, що доданий до протоколу відеозапис був створений в іншому місці та в інший час, ніж зазначені у протоколі. 
З огляду на викладене, доданий до протоколу відеозапис не викликає у суду сумнівів в його достовірності.
Клопотання захисника про зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби або припинення особливого періоду в Україні суддя визнав таким, що не підлягає задоволенню, оскільки нормами КУпАП не передбачено відповідної підстави для зупинення провадження.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляду справі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Доводи захисника-адвоката Кравцова В.В., викладені в апеляційній скарзі, про те, що відеозаписи події, які мають назву «WhatsApp», не відповідають вимогам Інструкції та отримані з порушенням вимог закону, є безпідставними з огляду на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самих відеозаписів є очевидним, що ці записи здійснювались працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаними відеозаписами, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказані відеозаписи не є єдиними доказами у справі, ці записи узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Те, що відеозапис складається з окремих файлів, само по собі не вказує на недопустимість вказаного відеозапису як доказу.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
З огляду на вищезазначене, клопотання, заявлені стороною захисту, які були предметом розгляду і в суді першої інстанції та цим клопотанням надана відповідна правова обґрунтована оцінка - про витребування оригіналів відеозаписів, призначення експертизи з технічного дослідження відеозапису, задоволенню не підлягають.
Клопотання про виклик співробітників поліції захисник не підтримав та просив це клопотання залишити без розгляду. 
Що стосується доводів захисника-адвоката Кравцова В.В., викладених в апеляційній скарзі сторони захисту, про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи непереконливими та такими, що суперечить фактичним обставинам справи.
З долученого до протоколу відеозапису убачається, що водієм транспортного засобу Nissan Double Cab 4WD, без номерного знаку, був саме ОСОБА_1 , який знаходився за кермом транспортного засобу.
Сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки поводив себе як водій цього транспортного засобу.
Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Double Cab 4WD, без номерного знаку, у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.
Перевіряючи доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що працівники поліції не встановили належним чином ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
З відеозапису події убачається, що працівником поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 підтвердив факт вживання ним алкоголю. В подальшому на неодноразову пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не надавав чіткої відповіді, його поведінка свідчила про ухилення від такого огляду, останній повідомляв, що він чекає командира та представників ВСП, після прибуття яких працівником поліції знову було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою. 
Працівником поліції зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснено, що йому заборонений подальший рух на транспортному засобі, ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та останньому працівником поліції було повідомлено, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у лікаря-нарколога, тому має очікувати на складання адміністративних матеріалів.
Отже, зміст наявного в матеріалах справи відеозапису свідчить про те, що поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівниками поліції на водія ОСОБА_1 обґрунтовано було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Порушень з боку поліцейських не убачається. 
Так, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України "Про дорожній рух" і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. 
Одним із таких розпоряджень поліцейського, є вимога пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 11-21сап21, п.76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 липня 2025 року у справі № 990SCGC/9/25).
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Обставини, на які посилається сторона захисту, а саме те, що в протоколі, акті огляду та направленні на огляд зазначені різні ознаки алкогольного сп`яніння, не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З вищезазначених протоколу, доданих до нього акту та направлення на огляд убачається, що працівником поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього виявлені певні ознаки алкогольного сп`яніння. Викладене підтверджується і відеозаписом, згідно з яким на запитання працівників поліції ОСОБА_1 відповів, що вживав алкогольні напої. 
Те, що відеозаписом не зафіксовано складання акту огляду в присутності ОСОБА_1 та вручення останньому цього акту, не спростовує факту вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, яке полягає у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Що стосується доводів захисника-адвоката Кравцова В.В., викладених в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, що є порушенням права ОСОБА_1 на захист, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
За змістом положень частини 3 статті 268 КУпАП, присутність осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
Те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кравцова В.В., не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.
Більше того, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права в т.ч. право на захист, проте, висновки суду першої інстанції стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 , не спростовано. 
Доводи захисника-адвоката Кравцова В.В., викладені в письмовому клопотанні про те, що огляд  ОСОБА_1 як військовослужбовця, мав здійснюватись в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП, є безпідставними. Ці доводи ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З матеріалів справи, серед іншого і з відеозапису, убачається, що  ОСОБА_1 керував не військовим автомобілем на час його зупинки працівниками поліції, знаходився не на території військової частини тощо, докази про те, що на час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 виконував розпорядження, пов`язане з військовою службою, в матеріалах справи відсутні, сам ОСОБА_1 жодного разу не казав про таке працівникам поліції. В свою чергу, як зазначено вище, водій ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що вживав алкогольні напої. У присутності представників ВСП та свого командира, які прибули на місце події, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Отже, підстав для застосування процедури, передбаченої ст.266-1 КУпАП не було.
Окрім того, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на загальних підставах. 
Тому, в цьому випадку адміністративні матеріали оформлені та протокол про адміністративне правопорушення обґрунтовано складені працівником поліції, що повністю відповідає вимогам ст.255 КУпАП. 
Об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.
Таким чином, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вчинення  ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.
З приводу письмового клопотання, заявленого стороною захисту, про виклик прокурора, апеляційний суд звертає увагу на таке. 
Частиною другою статті 250 КУпАП визначено перелік справ, при провадженні у яких участь прокурора є обов`язковою. 
Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, до такого переліку не входять і суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання прокурора взяти участь у розгляді таких справ. 
З урахуванням викладеного, вищезазначене клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає. 
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку.
Неповноти та однобічності з`ясування обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а також упередженості з боку суду першої інстанції не убачається.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
Відповідаючи на доводи сторони захисту про безпідставність накладеного на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, та про необхідність застосування принципів індивідуалізації, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч.4 ст.30 КУпАП, позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, у рішенні в справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Діяння, які кваліфікуються за ст.130 КУпАП, є найбільш суспільно шкідливими правопорушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення на особу, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, іншого стягнення, ніж передбачене санкцією цієї статті, або ж звільнення від стягнення.
При накладені адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Обставини, які позитивно характеризують особу ОСОБА_1 , а саме те, що він є військовослужбовцем, а також відомості щодо стану здоров`я останнього, на які посилається сторона захисту з наданням відповідних документів, у розумінні положень законодавства про адміністративні правопорушення, не можуть бути підставою для пом`якшення передбаченого законом стягнення за вищевказане правопорушення. 
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Кравцова В.В. залишити без задоволення. 
Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 травня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 322/337/25