№ 205/6450/25 
№ 2-др/207/16/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року      м. Кам`янське .

Південний районний суд міста Кам`янського у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , за участю представника відповідача Амельченко А.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське заяву представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Гусакової Оксани Борисівни , про ухвалення додаткового рішення , справа № 205/6450/25 ,

В С Т А Н О В И В

Рішенням Південного районного суду міста Кам`янського від 25 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради , Служба у справах дітей Кам`янської міської ради , про визначення місця проживання дитини , відібрання дитини та повернення її матері , задоволено повністю . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи : Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради , Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено .
31 березня 2026 року представник позивачки Гусакова О.Б. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 205/6450/25 , яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 84025 гривень 00 копійок , оскільки 7 жовтня 2025 року між адвокатом Гусаковою О.Б. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги по справі № 205/6450/25 . У заяві про зміну предмету позову було зазначено , що позивач планує понести орієнтовно розрахунок судових витрат у розмірі 70000 гривень , докази чого будуть надані протягом 5 днів з моменту прийняття рішення суду . Отже , після винесення рішення суду , сторони підписали акт 30 березня 2026 року із зазначенням усіх виконаних дій та наданих послуг , відповідний акт не міг бути складений раніше . Так , відповідно до акту виконаних робіт від 30 березня 2026 року , адвокатом під час розгляду справи у суді було виконано роботи на загальну суму 84025 гривень 00 копійок , яка підлягає стягненню з відповідача . Також , всі виконані роботи адвокатом за договором про надання правової допомоги були неминучими й фактичними , а зі сторони позивача у свою чергу , надаються до суду достатньо належних , допустимих та достовірних доказів , які є обґрунтованими , співрозмірними та справедливим , тому наявні всі правові підстави для їх стягнення з відповідача на користь позивача .
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не явилася .
Представник позивачки ОСОБА_4 у судове засідання не явилася .
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не явився , про день та час розгляду справи повідомлений належним чином , причину неявки суду не повідомив .
У судовому засіданні представник відповідача Амельченко А.С. просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення і зазначив , що на підтвердження витрат на правову допомогу адвокат Гусакова О.Б. надала власноруч підписані документи , з яких вбачається , що вона прийняла від ОСОБА_1 грошові кошти . Вважає , що судові витрати повинні бути реальними та мати розумний розмір . Жодні документи , які свідчать про оплату гонорару адвокату , а зокрема платіжне доручення , або інший банківський документ , касові чеки , тощо , які б свідчили , що ОСОБА_1 дійсно понесла витрати на правову допомогу , суду надано не було . Є декілька аркушів паперу з відміткою самого адвоката ОСОБА_1 - Гусакової О.Б. , про те , що гроші було прийнято . З матеріалів справи вбачається , що витрати у тій сумі , яка була заявлена до стягнення , взагалі є неспівмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг . Предмет даної справи не є надзвичайно складним , тому витрати у розмірі 84025 гривень 00 копійок є завищеними і не відповідають розумності , оскільки обсяг документів , які були однорідними , а саме заяви та клопотання про долучення доказів , вони не є складними і значними . Вважає , що адвокатом Гусаковою О.Б. не доведено реальність витрат та їх розумний розмір , не надано відповідних доказів на підтвердження реальності цих витрат .
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не явилася , про день та час розгляду справи повідомлена належним чином , причину неявки суду не повідомила .
Суд , вислухавши представника відповідача , вивчивши матеріали справи , вважає , що заява представника позивачки про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню .
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати , пов`язані з правничою допомогою адвоката , несуть сторони , крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави .
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами . Для цілей розподілу судових витрат :
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката , в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу , пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду , збір доказів тощо , а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості , що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ;
2) розмір суми , що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката , необхідних для надання правничої допомоги , встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів , які підтверджують здійснення відповідних витрат .
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) , виконаних адвокатом , та здійснених ним витрат , необхідних для надання правничої допомоги .
Позивачкою ОСОБА_1 при розгляді справи були понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката .
Так , у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14 грудня 2021 року , № 905/716/20 від 8 квітня 2021 року , № 916/2087/18 від 31 березня 2021 року , № 922/3812/19 від 10 грудня 2020 року зазначається , що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право , а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат . Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат .
Крім того , у справі № 922/676/21 окремо звертається увага , що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат , які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат , заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката , які підлягають розподілу між сторонами , відповідно , забезпечує дотримання принципу змагальності .
Отже , подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат , проте залишається на розсуд суду , а відтак у сторони залишається і ризик не отримати відповідне відшкодування судових витрат .
Процесуальними нормами встановлено , що розмір судових витрат , які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи , встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду , за умови , що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву .
Окремо існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) , виконаних адвокатом , та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги .
Судова практика наразі сформувала широкий перелік доказів , які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат . Такими доказами можуть бути : договір про надання правової допомоги , акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт , протокол наданих послуг , рахунки на оплату , банківські документи про оплату послуг , тощо .
Відшкодування витрат на оплату послуг адвоката здійснюється за наявності документального підтвердження витрат , а саме платіжного доручення про сплату коштів . У разі неподання відповідних документів у суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум .
Розмір відшкодування не повинен бути неспівмірним , тобто явно завищеним . Суд з урахуванням матеріалів конкретної справи , зокрема ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність .
Розумна необхідність це врахування часу , який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець , тривалість розгляду і складність справи ; вартість відповідних послуг адвокатів , яка склалася в країні або в регіоні , наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг ; ціна позову ; докази , що підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката .
Докази , які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката , повинна подавати сторона , що вимагає відшкодування таких витрат .
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; часом , витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; ціною позову та (або) значенням справи для сторони , в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи .
Представник відповідача Амельченко А.С. просив відмовити у задоволенні заявленої суми витрат , з урахуванням фактичної складності справи , обсягу наданих послуг , оскільки вважає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 84025 гривень 00 копійок завищеними та необґрунтованими , які не підтверджені доказами реальності й ринкової відповідності заявлених витрат .
У постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16ц (провадження № 61-19062св21) вказано , що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу , що підлягають розподілу , можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі , на її думку , недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної робот , її обсягом та часом , витраченим ним на виконання робіт . Суд , ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності , не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу , що підлягають розподілу , з власної ініціативи .
На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги представником позивачки Гусаковою О.Б. надано копії договору про надання правничої допомоги № 37 від 7 жовтня 2025 року , укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Гусаковою О.Б. ; додатків № 2 до Положення про ведення касових операцій , топова форма № КО-1 від 7 жовтня 2025 року про здійснення ОСОБА_1 оплати ОСОБА_4 , а саме : за аналіз документів у сумі 20675 гривень , за договором № 37 від 7 жовтня 2025 року у сумі 41350 гривень , які є підтвердженням сплати позивачкою зазначених сум ; акту виконаних робіт від 30 березня 2026 року , з якого вбачається , що адвокатом здійснено первинний аналіз документів у сумі 20675 гривень ; протягом розгляду справи виконано робіт , загальним часом 44 години . Крім того , адвокатом здійснено підготовку до участі та/або участь у судових засіданнях по справі у кількості 11 засідань х 2000 гривень кожне , відповідно до п. 3.1. Договору на суму 22000 гривень . Разом витрати на професійну правничу допомогу складають 84025 гривень 00 копійок , які представник позивачки Гусакова О.Б. просить стягнути з відповідача .
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те , що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності) , а також критерію розумності їхнього розміру , виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц) .
Склад витрат , пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги , входить до предмета доказування у справі , що свідчить про те , що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами .
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу , які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України) .
Для суду не є обов`язковими зобов`язання , які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат . Суд повинен оцінювати витрати , що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони , враховуючи як те , чи були вони фактично понесені , так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18) .
ЄСПЛ , присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції , застосовує аналогічний підхід та вказує , що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат , якщо вони були фактичними і неминучими , а їхній розмір – обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року , заява № 19336/04 , § 268) .
Верховний Суд неодноразово наголошував , що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того , чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою , чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України) .
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах : від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 , від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 , Верховним Судом у постановах : від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 , від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 , від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц , від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 , від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 , від 1 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 та інших .
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 2 лютого 2026 року у справі № 740/1678/17 наголошено , що указана судова практика є незмінною .
Позивачкою ОСОБА_1 надано копію : квитанції № 038520887624 від 2 березня 2026 року на суму 4000 гривень , квитанції № 035738777209 від 1 листопада 2025 року на суму 2000 гривень , довідки про операцію № 038188876323 від 16 лютого 2026 року на суму 2000 гривень , квитанції № 035794748974 від 4 листопада 2025 року на суму 2000 гривень , довідки про операцію № 036775623433 від 15 грудня 2025 року на суму 2000 гривень , довідки про операцію № 036301332399 від 26 листопада 2025 року на суму 2000 гривень , квитанції № 035988481422 від 12 листопада 2025 року на суму 2000 гривень , на загальну суму 16000 гривень 00 копійок , з яких вбачається , що ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти на карту НОМЕР_1 . Зазначені докази суд оцінює критично , оскільки з наданих ОСОБА_1 копій квитанції та довідок про операцію не вбачається , що грошові кошти було перераховано саме адвокату Гусаковій О.Б. .
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано , що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати : складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; час , витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; пов`язаність цих витрат із розглядом справи ; обґрунтованість та пропорційність предмета спору ; ціну позову , значення справи для сторін ; вплив результату її вирішення на репутацію сторін , публічний інтерес справи ; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо) ; дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом .
Верховний Суд України у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував , що суд не зобов`язаний присуджувати стороні , на користь якої відбулося рішення , всі його витрати на адвоката , якщо , керуючись принципами справедливості , пропорційності та верховенством права , встановить , що розмір гонорару , визначений стороною та його адвокатом , є завищеним щодо іншої сторони спору , зважаючи на складність справи , витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг .
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу , враховуючи об`єм та характер наданих послуг , їх складність , суд приходить до висновку , що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 84025 гривень не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи , сталою правовою позицією і безумовно є завищеними , тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню , оскільки не зважаючи на надання копії договору про надання правничої допомоги № 37 від 7 жовтня 2025 року , укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Гусаковою О.Б. , акту виконаних робіт від 30 березня 2026 року , сам по собі погоджений розрахунок у розмірі 2000 гривень за здійснення адвокатом підготовки до участі та/або участь у судових засіданнях по справі у кількості 11 засідань (11 засідань х 2000 гривень) , не означає автоматичної обґрунтованості загальної суми 22000 гривень 00 копійок .
Велика Палата Верховного Суду зауважувала , що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи , керуючись критеріями , що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України , може не присуджувати стороні , на користь якої ухвалено судове рішення , всі її витрати на професійну правову допомогу , або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23) .
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) , а також критерію розумності їхнього розміру , виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц) .
Таким чином , оскільки рішенням Південного районного суду міста Кам`янського від 25 березня 2025 року не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу , понесених позивачкою ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді , тому наявні підстави для ухвалення додаткового рішення .
Згідно ч. 5 , 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може , за клопотанням іншої сторони , зменшити розмір витрат на правничу допомогу , які підлягають розподілу між сторонами . Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону , яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката , які підлягають розподілу між сторонами .
Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд , що ухвалив рішення , може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення , якщо судом не вирішено питання про судові витрати .
При стягненні витрат на професійну правову допомогу суд враховує , що предметом позову є визначення місця проживання дитини , відібрання дитини та повернення її матері , проведено 11 судових засідань в режимі відеоконференції загальним часом близько 12 годин , тому вважає співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; часом , витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є сума 20000 гривень 00 копійок , оскільки такі витрати позивачкою ОСОБА_1 понесені і ці витрати відповідають критерію розумності та справедливості .
Керуючись ст. 137 , 270 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення , задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_3 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень 00 копійок .
Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання : АДРЕСА_3 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_3 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень 00 копійок .
У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити .
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя    С.А. Скиба