Справа № 760/27434/25
Провадження № 2-а/761/337/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:   Волошина В.М.,
при секретарі:    Харечко О.В.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до відповідача: Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії 2КІ № 0001368135 від 23 вересня 2025р., винесену інспектором з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кушніром В.О. відносно позивача, згідно з якою останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,0 грн.;
- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення;
- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 23 вересня 2025р. відносно нього було винесено постанову 2KІ № 0001368135 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680,0 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Позивач зазначав, що 23 вересня 2025р. він дійсно користувався, вищезазначеним автомобілем, проте ним не було порушено п.п. д). п. 15.10. ПДР України, оскільки належний йому автомобіль був припаркований не на вул. Антоновича, 29 в м. Києві, а по вул. Жилянській, 14 в м. Києві, паркування автомобіля за адресою, яка зазначена в оскаржуваній постанові: вул. Антоновича, 29, в м. Києві, є неможливим.
На думку позивача його було притягнуто до адміністративної відповідальності з недотриманням встановленого порядку; постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Крім того, позивач зазначив, що відсутні будь-які належні та допустимі докази проведення відповідачем, з`ясування обставин того, що автомобіль позивача перешкоджає руху іншим транспортним засобам чи пішоходам.
Позивач вважає, що факт вчинення ним правопорушення жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень Правил дорожнього руху; відповідачем, у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних його особистого сприйняття, з яких неможливо достеменно визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, проведення вимірювань тощо).
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2025р. матеріали справи направлені за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2025р. визначено головуючого суддю Юзькову О.Л.
Розпорядженням від 17 березня 2026р. за № 01-08-939, здійснено повторний автоматичний розподіл справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2026р. визначено головуючого суддю Волошина В.О.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2026р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
30 березня 2026р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, та зазначив, що позивачем не були враховані положення пп. д) п. 15.10 ПДР України, здійснено стоянку автомобіля, що створює перешкоди для руху пішоходів.
Щодо доводів сторони позивача про невірне зазначення місця вчинення правопорушення, згідно оскаржуваної постанови, то сторона відповідача зазначала, що вул. Жилянська, 14 та вул. Антоновича, 29, в м. Києві перетинаються, а отже вбачається мінімальне відхилення GPS-координат, у зв`язку з постійною роботою «РЕБ» та інших засобів ППО у м. Києві. Зазначене, на переконання Департаменту, є наданням переваги форми над змістом та не може впливати на наявність/відсутність складу адміністративного правопорушення.
03 квітня 2026р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд позов задовольнити, наголошуючи, що відповідачем у відзиві на позовну заяву, було визнано факт розміщення транспортного засобу «VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ LITE PRO» д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Жилянська, 14 в м. Києві, а не на вул. Антоновича 29, в м. Києві, як зазначено в постанові місцем вчинення адміністративного правопорушення, при цьому стороною відповідача не враховані положення ч. 3 ст. 283 КУпАП та правові позиції Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 337/3389/16-а від 30 травня 2018р.
Крім того, сторона позивача звертала увагу суду, що надана стороною відповідача доказова база, зокрема фотознімки автомобіля позивача, не свідчать про недотримання позивачем вимог ПДР України.
Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що постановою головного спеціаліста - інспектора з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кушніра В.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2KІ № 0001368135 від 23 вересня 2025р., було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,0 грн.
З постанови вбачається, що транспортний засіб «VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ LITE PRO» д.н.з. НОМЕР_1 , 23 вересня 2025р. о 10:55 год. на вул. Антоновича, 29, в м. Києві, було поставлено на стоянку, створює перешкоди для руху пішоходів, чим порушено пп. д) п. 15.10 ПДР України, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. 
Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: АРМ Інспектора. 
Сторонами не заперечувалось, що власником вищевказаного транспортного засобу є позивач ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. за № 1306.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.
Згідно п. 1.10 ПДР України стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.
Відповідно до п. 15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Згідно з пп. д) п.15.10 ПДР України стоянка забороняється, у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.
Відповідно до ч. 3 ст.122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Примітка до статті передбачає, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Положеннями ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що належний йому легковий автомобіль поставлено на стоянку, який створює перешкоду для руху пішоходів, чим порушено п.п. д) п. 15.10 ПДР України.
Суд звертає увагу, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 3 ст. 122 КУпАП є, зокрема, встановлення факту недотримання водієм під час стоянки ПДР України, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Водночас, відповідачем не було здійснено замір відстані на місці вчинення правопорушення під час фіксації правопорушення, як і відсутні відомості, що стоянка автомобіля позивача, створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч. 1 ст. 72 та ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Суд звертає увагу, що наявні у матеріалах справи копії фотофіксації автомобіля позивача «VOLKSWAGEN ID.4 CROZZ LITE PRO» д.н.з. НОМЕР_1 , не є належним доказом порушення позивачем п.п. д) п.15.10 ПДР України.
Крім того, у відзиві на позов, сторона відповідача визнала факт невірного зазначення місця вчинення правопорушення.
Водночас, з матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб позивача - розташований таким чином, що він не перешкоджає пішоходам безперешкодно здійснювати рух, про що зазначав, позивач у позові.
Зазначені доводи сторони позивача, протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача спростовані не були.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказані обставини свідчать про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, про задоволення позову, та з метою захисту прав позивача, слід скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2KІ № 0001368135 від 23 вересня 2025р., про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити, в силу положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,6 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України; ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»; ст. ст. 7, 9, 14-1, 22, 33-35, 38, 122, 245, 251, 254, 280, 284 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (код ЄДРПОУ: 34926981, місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 31) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2KІ № 0001368135 від 23 вересня 2025р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП (постанова серія 2КІ № 0001368135 від 23 вересня 2025р.) - закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 /шістсот п`ять/ грн. 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: